Grand Tour - S01E11 Lekce Italštiny
Překlad a korekce: TGTT - Top Gear Translation Team
Loch Ness vítá Jeremyho Clarksona Richarda Hammonda a Briana Maye
Ahoj, všem!
Ahoj! Ahoj!
Ahoj!
Moc vám děkujeme.
Takové přivítání.
Ahoj. Díky, všem.
Vítejte u Grand Tour,
jenž je tento týden na březích jezera Loch Ness ve Skotsku!
A teď...
Přesně tak.
Pro většinu lidí na světě je Skotsko známe svými scenériemi
a Melem Gibsonem s barvou na obličeji.
Ale je toho více.
Máme tu seznam všech důležitých věcí, které vynalezli v Americe. - letadlo -
Tady je Německý příspěvek. - auto -
Anglie... - počítač -
A co udělali Francouzi. - fén na vlasy -
Je to tak. Nevymýšlím si to.
- A ještě ořezávátko. - Ano, ještě to!
A teď se podívejme na seznam věcí, které vynalezli Skotové.
To je prostě...!
Neuvěřitelné! Úplně všechno!
Kordit. Klonování. Barevná fotografie.
Bouchací kapsle.
Golf, Lime Cordial. Seznam pokračuje dál a dál.
- Buick! - Tak moment!
Proč je tam Námořnictvo USA?
Nežertuji, vymyslel ho nějaký Skot.
- Vážně? - Stejně tak i BBC a SAS.
Všechny zvláštní jednotky. A já asi vím proč.
Pokud jste Mexičan, Francouz, nebo Ital, ráno roztáhnete záclonu
a je krásně, a tak půjdete na pláž.
Skotové roztáhnou záclonu...
je vlhko a zima, "Jdu do kůlny něco vymyslet."
Takhle to tady chodí.
Překvapuje mě, že Angličané netvrdí, že jde o britské vynálezy.
Ano, syndrom Andyho Murrayho.
Upřímně, stává se to často.
Alexander Graham Bell,
když pracoval s bakelitem a dráty ve své kůlně,
byl považován za skotského blázna.
Když vynalezl telefon, stal se z něj britský génius!
Stejná věc se děje ve sportu.
Závody aut, Jackie Stewart. Trojnásobný Mistr světa ve Formuli 1.
A je Brit.
Jim Clark. Dvojnásobný Mistr světa ve Formuli 1... je Brit.
David Coulthard... je Skot.
Takhle to funguje!
- Ano. - Možná bychom měli Američanům vysvětlit,
o co tady jde.
Jasně. Vysvětlím vám, jak to na této straně velké louže chodí.
Tohle je Británie. Toto je Anglie, odkud jsme my.
Tady je Skotsko, kde teď právě jsme.
Tady je Wales, vedle kterého bydlím.
Přesně. Pravidla jsou snadná.
Jste-li Angličan a stanete se nějak výjimečným, zůstanete Angličanem.
Pokud jste Skot, nebo Velšan a jste nějak výjimeční,
Angličané rozhodnou, že jste Brit.
Angličané jsou vážně hrozní, že?
Miluju Skotsko, protože jsou tu lidé co na srdci to na jazyku.
Žádné dvojsmysly.
Tady je vítací cedule města Larkhall ve Skotsku.
Vítáme všechny v LARKHALLU Až na členy ISIS vy debilové vypadněte
Takové je Skotsko.
Nejde jen o slova, ale i o činy,
Pamatujete ten teroristický útok na letišti v Glasgow?
Chtěl se odbouchnout... bomba ale nevybouchla.
Utekl, ale ne moc daleko, protože se stalo tohle.
Nakopl jsem hořícího teroristu do koulí a natrhl si z toho šlachu v noze.
Takhle to dělají Skotové.
A...
je zajímavé, že od té doby nebyl ve Skotsku žádný teroristický útok.
Na vteřinu se nad tím zamysli.
Když ho kopl, musel si poranit nohu o jeho pánev.
- Jo - Takže kulky toho chlápka byly uprostřed nárazu.
Když se ráno ten terorista probudil, řekl si:
"Nejhorší dnes bude, že vybouchnu..."
A nebylo, že?
Jediné, co ten den vybouchlo, byly jeho kulky.
- Můžeme začít s pořadem? - Ano. Dobrý nápad.
Protože v dnešním pořadu o autech...
Vymočím se na motor....
Richard si oblékne větrovku...
a James si vezme prášky.
Ale nejdřív chci mluvit o Fiatu.
Nyní jsou známí především díky modelu 500, malému retro hatchbacku.
Ale po více než desetileté pauze se vrací mezi sportovní auta.
A tak jsem vyrazil na Eboladrom zjistit, s čím přišli.
Tak tady je. A jako u pětistovky můžete okamžitě říct,
že Fiat hraje na nostalgickou kartu,
protože se tohle auto jmenuje 124 Spider,
na počest jejich roadsteru se zadním náhonem ze 70. let.
Pod karoserií je 124 založená na moderní Mazdě MX-5.
Fiat dodal důležité části, jako je motor a karoserie,
ale obě auta vyrábí stejná výrobní linka v Japonsku.
Na povrch to není nic špatného.
Bude se vám lépe spát s vědomím, že vaše italské auto
dali dohromady Japonci.
Nicméně to vznáší otázku.
Je to svébytné sportovní auto,
nebo jen přeznačkovaná Mazda?
Než to zjistíme, podívejme se zblízka na onu značku.
Můžete totiž vidět, že hlásá ABARTH.
Abarth je první volba Fiatu,
když chtějí okořenit nějaké své auto.
Nemám na mysli skutečné koření, ale dostat z toho, co tu je,
navíc nějaký šmrnc a elán a koření.
Pro začátek Abarth vyladil 1,4 litrový motor s turbem,
takže tato nejostřejší 124 je rychlejší, než MX-5.
Z 0 na 100 za 6,8 vteřiny.
A maximální rychlost je 233 km/h.
Ale v autě, jako toto, to připadá spíš jako 233 milionů.
Mně to jako balík stačí.
A není to jen výkon, kde má 124 navrch
nad svým japonským nevlastním bratrem.
Musím přiznat, jako člověk, který těžko hledá chyby na MX-5,
že 124 zní lépe.
Abarth mu dal výfukový systém s názvem Record Monza.
Ten dělá zvuk malého auta jako od nějakého silného.
Je jako kočka v obleku lva a přesně takové představení chcete.
Tím chci říct, že si dělá věci po svém.
Má svou vlastní osobnost. A to je důležité.
Ale na druhou stranu dává 124 úder pod pás.
Musíte pochopit, že za věci od Abarthu se musí platit.
A ta cena je 30 000 liber. (cca 1 mil. Kč)
O 5 000 liber více, (150 tis. Kč) než MX-5 v plné výbavě.
S tím vším dostanete z pod karoserie 124 více,
především co se týče ovládání.
Abarth ho totiž vybavil samosvorným diferenciálem...
takže smykování dělá na váš povel.
Tohle MX-5 nemá.
Ani takovéto tlačítko Sport, které zmírní kontrolu stability.
O hodně.
Takže tady máme auto, které je rychlé, dobře zní
a je zábavné v zatáčkách.
Ale na 124 je ještě něco důležitějšího.
Existuje asi milión rozdílů mezi tímto a MX-5.
Ale ať v něm dělám cokoliv, dělám to v italském sporťáku.
A je nemožné, aby vám nezlepšilo náladu.
Je to báječné zase sedět v malém italském roadsteru,
Už bylo načase.
Vše na tomto malém Fiatu si má pohrát s vašimi emocemi.
A vykouzlit vám na obličeji úsměv.
Včetně retro černé kapoty.
Bože, já miluju černou kapotu!
Je prostě...
Je to prostě černá kapota.
Jen skvělá auta mají černou kapotu. To je fakt.
MX-5 mám opravdu rád.
Ale 124 vzala japonské základy a doplnila je italským talentem.
Proto bych jí dal přednost před Mazdou.
Nemám ji jen rád, miluju ji.
To je zajímavé, protože...
..jak víš, jsem odkojený italskými sporťáky.
Miluju je, hlavně Alfu.
Nicméně jsem řídil obyčejný Fiat 124,
a ten není tak dobrý, jako MX-5, ani zdaleka.
Máš pravdu. MX-5 by byla lepší,
pokud tedy nechceš nejrychlejší MX-5. To si pak kup Abarth.
- Jasně. - Nedali jsme právě spotřebitelskou radu?
Malinkou. Pojďme rychle dál.
Ano, jdeme dál.
Zjistíme, jak rychlý čas zajede Abarth na Eboladromu.
Takže ho musíme předat muži, podle kterého plnovousy vymyslel Lenin.
Jo. Je to Američan.
Tady je, vyrovnaný a připravený.
A startuje s protočením kol a výživným zvukem z výfuku.
Rovnou do promočené Nerovinky.
Co se sakra..
stalo s mým životem...
že právě řídím Fiata... v promočené Anglii?
Možná si to neužívá, ale vážně mu to jde.
Řeže se 124 skrz stojatou vodu,
využívá 170 koní, jak nejlépe umí.
Hodně se naklání, jak se blíží ke Zde může být vaše jméno.
Odvážné.
Teď tvrdě na brzdy, rychle frčí levotočivou zatáčkou
a vyjíždí z ní s přívalem stylové přetáčivosti.
Zpátky na Nerovinku.
Sakra, nevím, jestli ho mám řídit, nebo použít jako plivátko na tabák.
Okouzlující!
Chytrolíni poznamenají, že tyto podmínky by lépe padly Barchettě.
Pokud se vám líbí, vsadím se, že máte doma spoustu nóbl polštářků.
Jo, protože jak víme, polštáře vymysleli komunisti.
Teď do utažené části kolem Domu staré paní.
Pěkně čistě to drží.
A teď naplno, hrbolatý, uskákaný sprint k Trafu.
Z tvrdého brzdění se spustily blinkry.
Z nějakého důvodu to Fiaty dělají.
Musel dát kontra na úseku k Poli s ovcemi.
Opět je živé a už je v cíli.
Do Zde může být vaše jméno vjel vážně odvážně...
Každopádně nyní musíme zjistit, kam přijde na naší tabuli.
Podívejme se.
A jejda.
A jejda, Hammonde. Doporučil jsi něco,
co je oficiálně nejpomalejší auto na světě.
Ne, nejpomalejší na naší tabuli.
- Naše tabule je svět. - To je. - Ale bylo mokro.
To jezero je mokré a někdo na něm jel 320 km/h.
- A? - Pak se zabil, přiznávám. - Zcela správně.
Je totiž čas na lehkou procházku po sametově hladké Upovídané ulici.
- To vážně bolelo. - Vážně!
Jen abych vám to objasnil, vážně to bolelo.
Jo. Mělo jít jen o falešnou láhev.
- Pojďme dál. - Rád bych mluvil o něčem důležitém.
Proč máme v autech kožené sedačky?
Ve skutečnosti je to hrozný materiál. Je moc lesklý a kluzký.
Příliš teplý, nebo studený. Hrůza.
Myslím, že jsme se chytli myšlenky, že kožené sedačky jsou pro snoby.
Ale dříve to tak nebylo.
Dříve snobové seděli v autě vzadu na plátěné sedačce,
a šoférovi vpředu dali koženou, aby se neošoupala.
Mám tady obrázek starého auta.
Ani přes něj neprodloužili střechu!
Stačil by metr navíc. Podle mě to je schválně.
Aby se mu připomenulo, že je spodina!
Co byste tedy radši místo kůže?
Můžeš použít spoustu věcí. Třeba vlnu na pletení.
Je příjemná na dotek. Dívám se kolem...
- Z jeho svetru by byla prima sedačka. - Příjemná. - To je nylon.
Nebo pleblon. (látka pochybné kvality) Jedno z toho.
- Je to dobrý nápad. - To tedy není!
A co třeba tento nápad?
Zkusím to nadnést.
Proč nevzít krávu,
z jejího vnitřku udělat burgery a steaky,
a místo toho, abychom kůži vyhodili, použijeme ji na sedačky?
Protože to je špatný materiál a nešlo by to.
Jen proto, že jste se vy dva rozhodli být vegetariáni.
- Počkej... - Je to tak. Vážně.
Jednou ráno se spolu probudili a řekli: "Už nebudeme jíst maso."
Spolu jsme se neprobudili.
- Aby bylo jasno. - Jsem si jistý.
Záhadně dospěli ke stejnému rozhodnutí ve skoro stejný den.
- I tak pořád jíme kuře. - Ano, to je zelenina.
- Není. - Je.
Vědecky vzato je kuře zelenina.
Když mu usekneš hlavu, pořád běhá.
Vidíte.
Takže není vnímající bytostí, jde o zeleninu vyššího bytí.
Tak vám uděláme sedačky z kůže kuřat. Což není špatný nápad.
Nevypadala by pak ta sedačka jako obří šourek?
Ano, můžeš si za to, když nejíš maso.
Tak pojďme dál, ano? Něco mám.
Ve 20. letech udělala skotská firma auto,
které prý bylo pro ženy.
Máme tu obrázek. Jmenuje se Galloway.
Co z něho dělá auto pro ženy?
Tvrdí, že mělo volant menší než obvykle a spolehlivější motor.
No jasně, protože muži spolehlivé motory nechtějí, že?
Nemám rád spolehlivé motory.
Taky ho můžeš řídit ve stoje, což tehdy ženy dělaly.
Tohle je ale aktuální i dnes, mám tu totiž zprávu.
Bylo uvedeno auto s názvem Seat Mii Cosmopolitan.
Máme jeho obrázek. Tady je.
- Jak se to píše? - M-I-I.
- Je to Mí-í. - Je to Mí-í.
"Já jezdím v Mí-í."
Jde o spolupráci s časopisem Cosmopolitan.
"Je zaměřené na Cosmo dívky", píší. A pozor..
"Světlomety mají tvar tužky na oči."
- Ne, nemají. - "Snadno se parkuje."
Jasně, já radši auto, které se těžko parkuje,
protože jsem chlap.
Můžeme si tu něco vyjasnit?
Dělit auta pro různá pohlaví je směšné.
Jako chtít v letadle sedačku pro ženy,
nebo sirky pro ženy, nebo ženské cokoliv...
"Dobrý den, máte pastelky pro ženy, prosím?"
Jediné, co mě napadá takhle rozdělovat
- jsou kola, kvůli rámu. - Jasně.
- A spodní prádlo. - Někdy, jo.
Řekl jsi, co jsi nechtěl?
Řekl jsem to nahlas?
Měl jsem naspěch.
Upřímně nechápu, proč lidé řeší něco, jako auto pro muže nebo ženy.
Je to směšné. Přece nejde o to, zda řídíš auto
svým klackem, nebo svým kouzelným kosočtvercem...
- Poslouchejte... - To bylo trochu názorné.
Před pár lety udělalo Volvo koncept a chlubili se, že to celé navrhly ženy.
Tady je obrázek.
Je to coupe s racčími dveřmi a obřím motorem.
- To by udělal každý. - Já určitě.
Muži a ženy jsou co se týče aut stejní. Tečka.
- Přesně. - Takže... Znáte Teslu?
Tesla věří, že je průkopníkem mezi elektrickými auty.
Podle mě ale ne. V 60. letech udělala skotská firma elektrické auto.
- Tady mám obrázek. - Ach, Bože.
Jmenuje se Scamp.
Mělo maximálku 56 km/h a dojezdovou vzdálenost 30 km.
A chci, aby bylo jasné, že je skotské a ne britské.
To je, ano! Zcela určitě!
Je skotské.
Tím můžeme Upovídanou ulici ukončit.
Na celém světě si lidé celkem vzato kupují velmi nudná auta.
Včera jsem potkal člověka, který utratil 8 000 liber (264 000 Kč)
za pět let starý Ford Focus. Říkal jsem mu: "Proč?"
"Pokud máš na útratu 8 000 liber, proč sis nekoupil ojeté Maserati?"
Myslím, že kvůli tomu, že si lidé myslí,
že když si koupíte ojeté exotické italské auto za 8 000 liber
bude pořád rozbité.
Ano, ale bude? Abychom to zjistili,
skutečně jsme vysolili vlastní peníze
a každý jsme koupili ojeté Maserati.
Ano, a pak jsme rozhodli, že vozy tak okázalé
a vzrušující nemohou být testovány v Británii.
Tak jsme se rozhodli setkat v kontinentální Evropě.
SEVERNÍ FRANCIE
Toto je závodní trať, kterou jsme si vybrali.
Pouhých 96 km od Calais a já dorazil časně.
Tohle... je Maserati Biturbo.
První vůz na světě vybavený dvěma turbodmychadly.
A tento konkrétní příklad je vyhledávaným modelem S.
A má najeto jen 38 400 km.
A i tak jsem zaplatil pouhých 7 950 liber. (262 350 Kč)
Takže získáte všechen ten půvab, všechen ten výkon,
celý ten odznak za méně, než byste ve Velké Británii dali
za šestiletou Toyotu "Pious".
Proč dorazil Richard Hammond ve Fordu Cortině?
Počkat. On to není Ford Cortina, je to další Biturbo!
- Ne, tohle je 430. - Není!
- Je! - Biturbo.
- Tohle není Biturbo. - Je! - To je Biturbo.
Hammonde. Je mi líto, že ti to říkám.
Ale Ghibli, Racing,
Karif, Shamal, 222 a 430,
byla všechno stejná auta. Neměli peníze.
Jenom měnili jmenovku na zadku.
Jsou to stejná auta.
Tvoje je hodně ošklivé, ale je to totožné auto.
To zpochybňuji.
Není ošklivé, je elegantní.
- Je v italském stylu. - Není!
Je to báječně vypadající auto. Ukaž tvoje.
Co máš? Je trochu křiklavé, kámo.
Chceš ho slyšet nahodit.
Vystup! Zachraň se!
Ano!
Pociť jeho sílu!
Viděl jsi všechen ten..
není pro to jiné slovo, olej?
Jo, to...
- Jo. - Jo.
Naštěstí než stačilo vytéct víc, dorazil James.
Viděl jsi někdy víc nemotorně vypadající stroj?
Co se děje? Máš rozbité dveře?
Ne, já jsem rozbitý. Můžete mi podržet dveře? Děkuji.
Pohleďte... Maserati Zagato Spyder.
- Biturbo, kámo. - Zagato Spyder.
Všechno jsou Biturba.
Myslím, že bylo navržené
když bylo ve vlastnictví Citroenu, který byl tenkrát v úpadku.
Pak byl v Americe nějaký člověk, který se na Maserati trošku podílel.
A pak italská vláda, nebo Fiat,
všichni tak nějak přispěli.
Pobíhali kolem a říkali: "Udělali jsme nové auto. Dívejte."
Bylo úplně stejné, jenom mělo nové jméno.
Promiň, Jamesi. Jen bych chtěl vidět...
Páni, máš dvoubarevnou kůži.
Ale proč máš automat?
Pokazil jsem si ruku. Proto trvalo dlouho vystoupit.
- Opravdu sis zlomil ruku? - A kterou?
Učinila mne vražedně popudlivým
a netolerantním k vaší hlouposti.
Vážně sis zlomil ruku?
Je celkem hodně zlomená.
- Nesahej na ni. - Jak sis ji zlomil?
- Upadl jsem. - Proto máš automat?
- Ano. - Je ta střecha elektrická?
- Ne. - Vpředu je tlačítko.
- Jo, jasně. Takže je manuální. - Ano.
Každopádně musíme vyrazit. No tak, jedeme.
- Můžeš mi zase nandat tu střechu? - Ne! To neudělám.
Rozhodli jsme v první řadě zajet sprint
s našimi vozy a podobně drahým moderním autem...
Suzuki "Celerem".
Napjatý okamžik.
Bohužel byla ale rovinka v boxech příliš úzká na čtyři auta.
Co děláš?
Hammonde, ty idiote!
- Naboural jsi mé Maserati! - Ty jsi naboural mé!
Nemám kam uhnout. Je tam bariéra.
Neměl jsem kam jet. Byl jsem tam, kde jsem byl.
Takže, na druhý pokus...
jsem se nabídl jet skrz boxy.
Ano, tohle je geniální!
A to také nefungovalo.
Znovu se objevuji na trati. Hammond je tamhle.
Co to sakra?
Do prdele!
Ach, můj Bože!
Sakra!
Proč sakra nemůžeme udělat normální sprint?
Nemůže to být tak těžké.
Po téhle poslední nehodě jsme rozhodli,
vzhledem k tomu, že Hammondovo auto má nejsilnější motor...
že bude reprezentovat čest Maserati sám.
Tak jdeme na to. Jsem zvolený řidič.
Vyvolený. Velký šéf.
Líbí se mi to.
Masivní množství pípání o...
Ale pak...
Konečně se roztáčí, turba sviští pryč.
A ano! Úplně jsem to osolil!
Jo, vybrali mne správně.
A auto, 430... Maserati.
Takže jsi prokázal, že jako tým
jsou naše twin turbo Maserati rychlejší,
než "Celer" s 67 koňmi,
zbavme se toho malého japonského auta
a zjistěme, které z našich tří aut
je nejrychlejším na okruhu.
Budeme řídit Maserati na závodní dráze v kontinentální Evropě.
Zní to dobře, ne?
Co je s tebou? Proč vypadáš tak mizerně?
Zlomil jsem si ruku.
Pokud pojedeme na okruh,
mohl bych aspoň dostat takový ten knoflík pro postižené?
- Víš který. - Na volant?
- Jo, jako má vysokozdvižný vozík. - Zní to fér.
Takže zatímco si náš kolega užíval svou speciální snídani,
já s Richardem jsme připevnili jeho knoflík na volant.
A je to.
A pak jsme vyrazili na trať.
Kořeny tohoto vozu
byly zasazeny během Grand Prix Německa v roce 1957.
Fangio, za volantem svého Maserati 250F,
překonal deficit 48 vteřin během 22 kol a vyhrál.
Pokořil traťový rekord desetkrát.
Takový rodokmen se neztrácí.
Jdeme na to. Zadek trochu ustřeluje.
Nebo předek.
Zadek jede. A předek.
Ach Bože. Mám to.
Průběžná kola v Maserati.
Tohle přesně udělal Stirling Moss.
Ne přesně. Částečně.
Mezitím byl v kabrioletu
James hodně nespokojený se svým novým knoflíkem na volantu.
Ach Bože, levotočivá.
Ohnout knoflík.
Co se s nimi dvěma děje?
Jsme v pohodě. V dobré kondici.
Ne, nejsme!
I přes mé ovládání jako z tomboly,
jsem nakonec dohonil Hammonda.
Předjeď ho! Předjeď ho vnitřkem!
Ano!
Ne!
Sakra!
Ne, já... Ach Bože!
Teď už půjde!
Ježíši!
Má prostě moc koní. No tak.
Do prdele.
Pan Clarkson je krátce indisponován.
A za chvíli byl i pan Hammond.
Ne. Ne. Ne!
No tak!
Takže když jsme se nedověděli vůbec nic...
rozhodli jsme se opustit závodní okruh
a vydat se na 1 120 km dlouhou cestu na jih Francie.
Jamesovi se tento plán velmi líbil.
Tohle je lepší, ne?
Neblbnout na okruhu,
což je se starými auty vždycky špatný nápad.
Jedeme na řádný výlet do krásné části světa velmi exotickými auty.
Maserati!
V 70. letech Maserati pojmenovávalo všechna auta
po exoticky znějících teplých větrech:
Mistral, Khamsin, Bora.
Když jsem jako kluk vyrůstal v Doncasteru, myslel jsem si:
"Netuším, co znamená Mistral, ale chci ho!"
Maserati. Jižní Francie.
Zní to prostě... správně.
Nicméně, poměrně brzy,
začala realita strkat svůj nevítaný nos do této rovnice.
Vůbec nehřeje a nemůžu vůbec odmlžovat.
Ty brzdy.
Jedno kolo brzdí velmi dobře.
Ale vždy pouze jedno. A nikdy nevíte, které.
Jamesi, oslňují tě moje světla?
- Jo, trochu. - Protože jsou asi přepnutá na dálku,
ale nemůžu je sklopit.
Když přepnu na dálková já, nikdo proti na mne nebliká.
Slyšíte to drnčení?
To je volant.
Na vrcholu mechanických problémů byl problém
Jamesova vypořádávání se s mýtným v jeho voze s pravostranným řízením.
Čeká nás 1 120 km.
Touhle rychlostí nám to bude trvat věky.
A pak, aby tomu byla nasazena koruna...
Jeremy, z pod tvého auta vylétávají jiskry.
Myslím, že bys asi měl zastavit.
- Podívejte. - Něco hoří.
- Hoří! - Dobrá. Možná na to budu muset čůrat.
- Ach, ne! - Jdi pryč!
Teď bude tvrdit, že je pohotovostním servisem.
K naštvání bylo, že náš výlet
se neukazoval být tak stylovým, jak jsme doufali.
Takže při další zastávce u benzínky, kdy James nedoceňoval dárek,
který jsme mu koupili...
Míval jsi dobrý smysl pro humor.
Mám dobrý smysl pro humor, když jsi vtipný.
- Což někdy jsi. - ...Navrhl jsem nový nápad.
Poslechni, poslechni. Něco mne napadlo.
Jižní Francie je pěkný kousek cesty.
Tak proč nejet místo toho na sever Francie?
- Ano! - To je dobrý nápad.
A na severu je mnohem více k vidění a k podnikání,
než je na jihu Francie.
Co se tam dá vidět a podnikat, na severu Francie?
No, je tam tábor migrantů v Calais.
- Je tam to náměstí, kde upálili nějakou ženu. - Ano.
Bude tam toho víc. Bude tam toho víc.
Dobře. Díky moc.
Díky moc. Díky.
Pokračovat budeme později,
ale nyní je čas zahrát si Souboj mozků celebrit!
- Jo, pořád je to hrozné. - Strašné!
Takže co si můžeme říci o hostovi tohoto týdne?
Je to Skot, ale vyhrál zlatou na olympiádě.
Takže je to samozřejmě Brit.
Začal s cyklistikou,
pak se velmi moudře dal na automobilové závody.
Dokonce závodil v Le Mans.
Ale dnes je na lodi.
Dámy a pánové, sir Chris Hoy!
Tady je!
Tady je.
Bude v pořádku.
Vesluje opačným způsobem.
Skvělá věc je, poslouchejte všichni, skvělá věc je...
že Loch Ness je klidné vnitrozemské jezero bez jakýchkoliv rizik.
Možná budeme konečně mít ve studiu hosta.
To by bylo skvělé. Dostat ho sem bez úhony.
- No tak, sire Hoy! - No tak.
- No tak, to zvládnete! - Ach můj...
Co se stalo? Jak...? Co...?
Dámy a pánové...
právě jste zatleskali tragické smrti sira Hoye.
Nechápu. Myslím, že musel najet na minu.
A došlo k ohromnému výbuchu, možná jste ho viděli.
A teď je...
No, je fuč, že ano?
Znamená to tedy, že nepřijde?
No, Jamesi, explodoval a redukoval se na kotlety a vnitřnosti.
Což znamená, že ne.
To nevadí. Mám záložní plán.
Znáte hlasové ovládání v autech?
Moc nefungují, zejména ve Skotsku.
Což nyní předvedeme krátkou ukázkou člověka,
snažícího se spárovat svůj telefon se svým Vauxhallem.
Párovat. Můžete říci "párovat".
Vyberte zařízení. Pro zpětnou vazbu, nápovědu nebo zrušení...
Párovat.
Můžete říci "párovat".
Právě jsem řekl párovat!
...nebo zrušení.
Párovat!
Můžete říci "párovat". Vyberte zařízení.
Pro zpětnou vazbu, nápovědu nebo zrušení...
Pá-ro-vat.
Pardon.
Co se mi na něm opravdu líbí je,
jak dlouho vytrvává.
Sledujte.
Pá-ro-vat.
Chcete přidat nebo smazat zařízení?
- Ano! Přidat zařízení. - Pardon?
Přidat zařízení.
S použitím funkce párování a externího zařízení...
Jo!
Byl skvělý. Tak jako tak...
To je problém. To je ten problém,
ale, Hammonde, mám řešení. Dobře?
Ne, nesměj se. Neposmívej se.
Je to systém, který je levný,
funguje kdekoliv na světě,
a dá se zabudovat do jakéhokoliv auta,
bez ohledu na jeho stáří.
Dovolte mi ukázat, jak funguje. Nastoupím.
Připraven? Aktivace hlasem.
Zapnout stěrače.
Je to prostě člověk!
Je to Gavril z Bulharska.
Dokáže cokoliv. Dobrá, vybrat režim drive.
A je to. Zavolej Žaludovi.
Teď zvedne telefon, postará se o vytáčení.
Ruce mám na volantu, jsem v bezpečí.
Podrží mi ho u ucha, takže je to hands-free.
Kdo je Žalud?
- Co? - S tebou mluvit nechci.
Ukončit hovor!
Tak dobrá.
Dej řidiči pěstí.
Pěstí... Nefunguje.
Neposlouchá tebe, jen mne. To je geniální.
A je to ještě lepší. Vylezeš.
Zamkne dveře.
A pak odemkne, když se vrátím,
takže nemusím mít žádné klíčky,
které by mi kazily linii v džínových kalhotách.
Nech mne to shrnout.
- Takže ve Whitby jsi proměnil Rumuna v samořídící auto. - Ano.
Mne v parkovací senzor.
A nyní jsi proměnil Bulhara v systém hlasového ovládání.
- Ano. - Začíná se tu etablovat téma samo o sobě,
s tvými vynálezy, a to, že jsi blbec.
Aha. Dobře. Sleduj.
Víš, že v moderních BMW série 7,
- máš zadní sedadla, která tě masírují, když jedeš, jo? - Ano.
Tady jsem udělal... něco geniálního.
Vykuchal jsem prostředek zadního sedadla.
A můžeš ho vybavit Dwan Fen.
- Co je Dwan Fen? - Je tady.
Je z Thajska.
Nechápu, proč se tomu lidé smějí.
Perfektně splyne se sedadlem.
Ona je sedadlo.
Takže nastoupím... takhle.
A pak... Jsem při jízdě masírován.
Páni!
Jamesi, Jamesi... právě sedí na Thajce.
Vím. Vrať se sem a budeme pokračovat.
Vrátíme se k části s Maserati.
Takže doposud jsme dokázali, že jsem si zlomil ruku,
ale že auta fungují poměrně dobře.
Ano! A k akci se vracíme po noci v městečku Deauville,
kde se Jeremy, z důvodů známých pouze jemu,
rozhodl zopakovat slavnou reklamu na VW Golf z 80. let.
Tohle je člověk, který vsadil milión na černou
a padla červená.
Tohle je člověk, který si vzal sexy kotě
ve chvíli, kdy se z ní stala kočka.
Tohle je člověk, který investoval do zlata
ve chvíli, kdy chytří investoři své peníze stáhli.
Tohle je člověk, který řídí...
Maserati.
Startuj, zlý bastarde!
Samozřejmě, je to Maserati, takže nakonec naskočí.
Takže jsme pak Jamesův volant vybavili jiným knoflíkem...
a rozhodli se jet si hrát na pláž.
Tohle byste asi těžko dělali na pláži v jižní Francii,
protože by byla plná
lidmi opalujících si své plastické operace do hněda.
V moři!
Panečku!
S Maserati můžete vjet do moře...
protože jeho ochrana proti korozi je tak dobrá.
Pak jsme si užili malebnou procházku a filozofickou debatu.
Je na světě něco horšího,
než nechat si mazat záda opalovacím krémem od jiného muže?
To jsem nezažil.
A pak jsme si zahráli nějaký sport.
Penalty
v Maserati na pláži v severní Francii.
Míč byl fuč,
a tak jsme pokračovali s naší cestou po Normandii,
s naším špatně postaveným neustále naříkajícím kolegou.
Vyměnili ho za důchodkyni?
Vždycky byl důchodkyní.
Narodil se jako důchodkyně!
"Gratulujeme paní Mayová. Je to důchodkyně!"
Za setmění jsme dorazili do starobylého města Honfleur,
kde jsme se rozhodli přenocovat.
Bohužel jsme se k dosažení našeho hotelu
museli proplést bludištěm drobných středověkých ulic.
Pardon. Promiňte.
Je to úzké. Není-liž pravda?
Ne.
Jak to tady za starých časů lidé zvládali,
když nikdo neměl posilovač?
Ale ne.
Jak to udělám?
Ach můj Bože.
Úplně jsem uvízl.
Au, au, au, au. Dlažební kostky.
Bože všemohoucí.
Nejsem si jistý, že je to možné.
Ach, pro... Je to...?
Překážíš.
Je to jednosměrka mým směrem.
Je to jednosměrka, ano.
Proto přijíždím spolu s ostatními auty odtud.
Prosím, nenuťte mne couvat s tímhle posilovačem.
No tak, to je cvičení.
Hammonde, zabiju tě.
Moment, s'il vous plaît. Moment, prosím.
Mon ami... Můj přítel...
Il a conduit-ay son voiture On řídil auto
comme la gorilla. jako gorila
Vous devrez...le jambon Budete potřebovat... šunku
prenez la rue à gauche hodit do levé ulice
et nous sommes les champignons! a my jsme žampiony!
Jeremy byl z cesty, takže jsem se mohl pohnout.
Ale pak...
Hammonde, jsi to ty, co přijíždíš se žlutými světly?
- Ó můj bože. - To je trochu smůla.
Budeš muset vycouvat tam nahoru, viď?
Nemůžu couvat, protože je to nesmyslně úzké
a neotočím hlavou, abych viděl dozadu.
Takže co teď?
No já jedu správně jednosměrkou, takže mám přednost v jízdě.
Promiň, Hammonde, budeš mi muset trochu ukazovat.
- Trochu vpravo. - Moje vpravo, nebo tvoje vpravo?
No, moje vpravo. Tvoje vlevo, ale řídíš dozadu.
Zůstaň tam a já pojedu vlevo.
Tvoje vlevo, nebo moje vlevo?
Tvoje vpravo, moje vlevo jak se dívám.
A tvoje vpravo jak koukáš, tedy tvoje vpravo.
Našel jsem hotel,
ale bylo jasné, že mým kolegům to bude chvilku trvat.
Když říkáš moje vlevo, myslíš moje vlevo
když se dívám směrem, kam jedu,
nebo se dívám tam, kam se dívám?
Dobrý postřeh.
Tvoje vlevo je pořád moje vpravo.
Ale jedeš dozadu. Prostě jeď dozadu!
Jdu do hotelu, ale tohle nechám zapnuté,
takže zůstanete naladěni na to, co dělají.
Nevěřím, že jsem přijel špatně jednosměrkou. Já vím.
Svou situaci zlepšuješ, nebo zhoršuješ?
Lepší? Horší? Lepší? Horší?
Když se ke mně Richard s Jamesem konečně připojili,
nad večeří jsme probírali náš čas na severu Francie.
Byla to prostě ohromná cesta.
Máme tu tři Maserati už tři dny
a došlo jen k menšímu požáru.
Chci jen říct, a myslím to naprosto upřímně,
že mám své Maserati rád.
- Úplně jsem mu propadl. - Ano.
Moje se mi opravdu líbí.
Žádné auto nemá lepší zvuk.
Žádné dvoulitrové auto nedělá lepší hluk.
Mám ho teď radši než na začátku.
Rozhodně si ho chci nechat.
Chci zjisti, jaké to je řídit ho oběma rukama.
Protože se nám naše auta tolik líbila,
rozhodl jsem, že bychom náš výlet měli zakončit
pikantním vyvrcholením.
Proč si nedat závod zpátky do Anglie?
Hned ráno. Poslední, kdo tam dojede...
musí své auto prodat.
- To je kruté. - Je to drsné.
Ke mně to není úplně fér, ne?
Haló. Proč?
Ty sis zvolil dorazit s jednou rukou.
Je to tvůj problém, ne náš.
Takže vyrazíme odtud, všichni najednou.
Jakoukoliv cestou.
Poslední zpět na anglické půdě,
musí prodat své auto.
Jsem pro. Risknu to,
protože to udělá cestu domů vzrušující.
Jdu do toho. Poslední doma...
Když začalo svítat, seřadili jsme se před hotelem připravení vyrazit.
Pánové, je deset hodin.
Pojďme na to. Tři, dva, jedna... Start!
Zatraceně!
No tak!
Ne! Ne!
Za každou cenu to musím vyhrát.
To je typické. Typické u italských vozů.
Čekají, až je opravdu potřebujete, a pak se rozbijí.
"Ach, miláčku, miláčku, rodím! Rychle!"
"Ano, jsem na cestě ve svém Maserati."
Dobrá. Nahoru.
Něco z toho je mi povědomé, což je špatné.
Ach, ne, teď se neztratit.
Opět se mi podařilo přemluvit mé auto k jistému druhu života
a byl jsem na cestě.
Takže rovnou z města.
Zní zdravě.
S maximálkou přibližně 20 km/h
jsem mířil do přístavu trajektů v Le Havru.
Potíž je, že budou logicky ostatní dělat to samé.
Auto, odkašli si, prosím.
Jsem venku!
Dobrá, Anglie, už se blížím.
Odkašli si, auto! Odkašli!
Nebo budeme poslední.
A pak tě budu muset prodat a ne nikomu milému.
Znáš toho člověka, co s auty kopuluje
a fotky dává na internet?
Prodám tě jemu,
pokud se nepohneš. Tak jeď!
- Počkat. - Ne!
Ne, ne, ne, ne!
Velká silnice. Ano!
Mezitím James lelkoval vzadu.
Přesto se zdálo, že je mu to podivně lhostejné.
Na první pohled to, diváci, není moc závod,
protože mám nejpomalejší auto, to víme.
K použití mám pouze jednu ruku
a řídím pisklavou žábou přišroubovanou na volant.
Nicméně, není to tak prosté.
Ve skutečnosti věřím, že budu první.
Protože ten, kdo je poslední bude první.
Jak víme.
Nyní přijíždím na dálnici.
No tak, auto. Prosím!
Zvládlo nájezd na dálnici.
Setkali jste se někdy s oduševnělejším autem,
než je toto velkolepé Maserati?
Nicméně stoupání nájezdu bylo nic
v porovnání s tím, co leželo před námi.
Ach, teto moje.
Přístav, kde je?
Když tam budu první, budu muset čekat na trajekt.
Můžou mne dohnat, ale budu napřed ve frontě.
Kdokoliv se nalodí jako první, vylodí se jako první,
a to se změnit nedá.
První naloděný je první vyloděný. Vyhraje.
Dobrá, klid, Jeremy, klid. Jsi na dálnici.
Na obrovském mostě, obklopen mnoha těžkými náklaďáky.
Ale ne.
Slyším prskající výfuk.
Kouř. Teď už hodně kouře.
Prosím! Prosím funguj!
Naštěstí jsem se dostal na vrchol mostu.
Ale pak...
Chcíplo.
Do prdele, nemám brzdy. Přišel jsem o brzdy.
Zatraceně. Ruční brzda také nefunguje.
Přišel jsem o všechny brzdy.
Existovala jenom jedna věc.
Nemám brzdy!
- Právě jsi do nás naboural! - Nebrzdí mi to!
Nelíbí se jim, že jsou využíváni jako brzda.
Je to mimochodem zcela nezákonné, na francouzské dálnici.
Dobře, takže jsem bez brzd a bez motoru.
Přemýšlej, Jeremy, přemýšlej.
Přístav. Ano, dobrý den.
Nevědouc o Jeremyho problémech jsem na to šlapal.
Rekreanti!
Nesnáším rekreanty!
Náklaďáky.
Uvíznu mezi všemi těmi náklaďáky.
Mezitím u kapitána Záhadného...
Víte, mám to tak na háku, že za chvíli se možná
zastavím na příjemnou kávu a přečtu si noviny.
Na tebe nemám čas kámo. Promiň.
Auto! Auto!
Ach Bože. Další kruhák.
Jako kdybych byl uprostřed zatraceného města.
Musím najít vlastní cestu.
Musí existovat záludná cesta skrz.
To by mohlo být dobré.
Tady tudy.
Slepá ulička.
Tudy ne. Sakra.
Moje zkratka se neosvědčovala.
Kde jsou a hlavně kde jsem já?
Byla to chyba. Zhoršuje to situaci.
Stojí to jen čas.
A jak se ukázalo, čas bylo něco, co jsem neměl.
Už mám jen jedno turbo,
ale jsem zpátky v závodě.
Ano, jsem za volantem odtahovkového Renaultu DCI 120.
A co víc, rozhodl jsem se zamířit do přístavu vzdušnou čarou.
Ó ano!
Ach, Bože, ne!
Tohle vypadá dobře.
Ano. Terminál trajektů.
To je správné.
To je Jeremy!
To je Hammond!
Co to dělá?
Zabij ho!
Musím vyhrát. Musím vyhrát.
Kruhový objezd. Ach, sakra. Opravdu?
Problémem bylo, že přístav Le Havre je tak obrovský
a tak složitý, že bylo velmi snadné se ztratit.
Pořád mohl vyhrát kdokoliv.
Kde je Hammond? Kde je May? Kde je loď?
No tak, no tak, no tak.
Tohle je špatně. Tohle je špatně.
Bude to tudy dolů.
Ano!
Měl jsem pod plynem zaseknutý kobereček?
Protože moje DCI 120 jede jako bastard!
Ano! Vypadá to dobře. To je to místo.
Dobrá dodávka. Dobrá dodávka. Loď je tamhle.
Tam je Richard Hammond. Je tu James May?
Ne, není!
Není tu.
Ano!
May tu není?
Ne, a nebude,
protože jsem byl v jiné části přístavu s vlastními cestovními plány.
Včera v noci, když ti dva šli spát,
jsem pro naši společnost zařídil jachtu
čekající na mne v přístavu.
A tady je!
Cedník
Prostě na ni najedu, skočím na palubu,
a pak poplujeme.
- Bohužel přežil. - Počkat, počkat.
Počkat. Hammonde.
Musím se tě na to zeptat.
Proč jsi mi na auto přilepil "Deshabille"?
Protože jsi byl postižený.
Déshabillé znamená svléknutý ty pitomče!
Poslouchejte, nezabředávejme do "Ach, neumí francouzsky."
Pojďme k věci, což je, Jamesi Mayi,
že jsi prohrál a rozbil jachtu.
- Rozbil. - Počkej chvíli.
Mé auto se přiblížilo k Anglii víc, než tvoje.
Ano, ale další věcí, ke které se víc přiblížilo,
bylo mořské dno.
To vše je irelevantní, protože moje auto bylo nejlepší,
protože se vůbec neporouchalo.
Mé bylo naprosto spolehlivé.
Mé bylo spolehlivé jako Jamesova ruka.
A mimořádná věc je, že nikdo nezjistil, co s ním bylo.
Vypadlo ze zadku náklaďáku.
Nikdo nezjistí, co mu bylo, že vůbec na tom náklaďáku skončilo.
A i po devíti měsících
jsou dva vyškolení mechanici od Maserati v rozpacích.
Je to nepochopitelná chyba.
Jo, takže k čemu se můžeme dobrat
z našeho vyčerpávajícího testování v severní Francii je,
že když si koupíte ojeté Maserati,
máte 66% šanci, že bude fungovat.
To není špatný kurs.
To bys neříkal, kdyby šlo o operaci oka.
A s tímto hrozným zklamáním je čas skončit.
Díky moc za pozornost. Dobrou noc!
Překlad TGTT 2017 http://topgear.sovicka.net
Korekce dual 2017 http://topgear.sovicka.net