The Grand Tour - S01E13 Minulost proti budoucnosti
Překlad a korekce: TGTT - Top Gear Translation Team
Dubaj vítá Richarda Hammonda, Jamese Maye, Jeroma E Clarksona
- Zdravím. - Zdravím všechny.
Zdravíme. Ahoj.
Ahoj.
Díky strašně moc.
Děkujeme. Děkujeme mnohokrát.
Děkujeme.
Díky strašně moc a vítejte u Grand Tour,
které tento týden přichází ze Spojených arabských emirátů!
Konkrétně ...
Konkrétně jsme v Dubaji,
což znamená, že vůbec poprvé
jsme tu ve stanu my tři ti nejchudší.
Jo. Jo, jo. Jo.
Podívejte se na to,
Říkáte si: "Jak to s těmi všemi fontánami dělají?"
No, prozradím vám menší tajemství.
Je to minerálka Perrier.
Vypouštějí ji do vzduchu.
Slyšel jsem tuhle ještě něco jiného.
Taxikář vyprazdňoval taxík po náročné šichtě,
deštník, mobilní telefon, běžné věci -
zlatá cihla v hodnotě 800 000 liber. (26,4 mil. Kč)
Někdo ji tam nechal
- ...a ani si toho nevšiml. - Ty bys to zaznamenal.
Nezapomínejte, že tady
člověk může z bankomatu vybírat ve zlatě.
Podívejte na to! Je to skutečný bankomat.
Znáte to, ve dvě ráno: "Nemám s sebou ingot."
Ale tady to není problém.
Dokonce tu zakoupíte pneumatiky,
které jsou poseté zlatem a diamanty.
Podívejte. 600 000 liber za sadu. (19,8 mil. Kč)
Dokonce i orgány jsou nabušené.
Tady máme výběr fotografií místních policejních aut.
Mají Aventador.
Také mají SLS.
Jo. Počkejte si. Mají dokonce i Veyron.
No jo. Očividně,
- protože je to potřeba. - Opravdu.
Je to potřeba. Je to důležité.
Máme i fotku místní sanitky.
- Podívejte, tady je. - Je to Lotus!
Nejsem si úplně jistý, jak funguje.
Pravděpodobně je třeba pacientovi zlomit druhou nohu,
aby se do ní dostal.
- Jo. - Pak je tu veřejná doprava.
Takže, ve Velké Británii je tohle autobus, ano?
- Jo. - Dovolte mi vám ukázat fotografii místního autobusu.
- Tady je. - Páni!
Maximálka 248 km/h.
Stojí 7 mil. liber (231 mil. Kč). Místo pro 23 lidí.
Zavoláte majiteli. Přijede a vyzvedne vás
a vezme kam potřebujete.
No, to je taxík.
- Ne, Jamesi. Ne, ne, ne. - Není?
Taxík vypadá v Dubaji takhle.
Ajo. Jo samozřejmě.
Myslíš, že si dělám legraci? Dívej: "Uber".
Vážně, zavoláte tady Uber,
a máte na výběr - Prius nebo vrtulník.
Páni! Hodnotí člověk řidiče?
Myslíš, že strčí telefon na palubku
jako v Británii v Priusu?
"Nejsem vlastně pilot."
"Dělám tohle zatímco se učím na instalatéra."
"Chci ven!" Vystup.
- Můžeme začít s pořadem? - Dobrý nápad.
Protože v našem motoristickém pořadu tento týden...
James upadne.
Sakra!
James upadne znovu.
A James upadne.
Ale nejprve tu máme tak trochu roztržku.
Chápejte James a já jsme nedávno koupili
pětidveřové německé hatchbacky.
Jeho je BMW i3, poháněné elektřinou,
a moje je konvenční Volkswagen Golf GTI.
Ano, což znamená, že moje auto je z budoucnosti
a jeho je z minulosti,
což mne dělá osvíceným a jeho dinosaurem.
Takhle se už pěknou chvíli hádají.
Jde o to, že nepochybuji,
že v budoucnu elektrická auta fungovat budou,
ale teď nefungují.
- No, fungují. - Nefungují Jamesi!
Proč sis své nechal vybavit
benzínově poháněným zařízením zvyšujícím dojezd?
No je to jen malý generátor,
který udržuje baterii nabitou, pokud to potřebuji.
Chceš tím říci, že se nemůžeš spolehnout na novou technologii.
A sedačky, jsou vyrobené z obsahu pytlíku do vysavače.
No, to říká člověk...
To říká člověk, jehož sedačky jsou vyrobené
ze starých kalhot Jackieho Stewarta.
- Je to... - To neřeš!
Faktem je, že jsme se v kanceláři rozhodli,
že už máme jejich hašteření dost
a řekli jim, aby vyrazili na řádný silniční test.
Tak jsme vyrazili.
Začátek byl v Londýně s reálným testem,
který vymyslel Clarkson.
Dobře Jamesi, teď musíme zjistit,
kdo nejrychleji otevře zadní dveře.
- Proč? - Mohlo by dojít na nouzový případ.
Lidé to budou chtít vědět.
Připravit, pozor, teď! Moje jsou otevřené.
Božínku, musíš otevřít přední dveře
než otevřeš tu - buďme upřímní - klopu?
- Není to klopa. - Je to klopa.
Tvrdí BMW, že v budoucnosti
budou děti jen 7,62 cm široké?
O čem to mluvíš? Jednak to je sotva strádání,
a pak je to obrovský prostor.
Tenhle test jsi chtěl udělat,
protože jsi udělal chybu. On udělal chybu.
Neudělal. Jakou?
Udělal. Chtěl jsi třídveřový Golf, ale ten formulář jsi špatně vyplnil.
Vím to. Neumíš zaškrtávat políčka.
- Pět dveří vypadá lépe. - Ne, nevypadá.
Nikdo nikdy nechtěl pětidvéřový Golf GTI.
- Je to opravdu nevkusné. - Musíme se posunout a promluvit o ceně.
Také chtěl červený. Ani to nevyplnil správně.
Tohle auto s mnohou, mnohou příplatkovou výbavou,
stálo 36 000 liber. (1,19 mil. Kč)
Zatímco BMW i3 stálo Jamese Maye...
No... Zjistěme to, ano?
Kolik stála tvá i3?
No, stála 40 000 liber, (1,32 mil. Kč)
ale 5000 liber mi vrátila vláda, (165 000 Kč)
takže vlastně stála 35 000 liber, (1,16 mil. Kč)
což je myslím méně, než za tvoje.
Dostal jsi od vlády 5 000 liber od daňových poplatníků,
aby sis koupil auto?
Já ta pravidla nevymyslel. Nedá se to odmítnout.
Není to jako Řád britského impéria Beatles.
To je obscénní! James May je přece bohatý člověk,
ale ten řidič autobusu mu koupil auto.
Kde je v tom spravedlnost?
Platíte na jeho auto. Víte to?
Zaplatila jste za něj.
Jen abyste to věděl, zaplatil jste mu auto.
Poděkoval vám James May za koupení auta?
Jeremy na to bude mít názor,
přestože koupil farmu, na kterou, celá léta,
dostával dotace, aby tam nic nepěstoval.
Mýto za vjezd do centra. Stojí to 11,50 liber za vjetí do centra. (380 Kč)
- Ne, pro mne ne. - Samozřejmě, že ne.
Ten taxikář, platí za tvůj vjezd do centra?
Myslím, že musí zaplatit trochu každý.
James May, James May, bere bohatým
James May, James May, bere chudým
Bere bohatým
Bere chudým
A ještě jednou, chce mít vše
Je to odpudivé
Skoro se to rýmuje.
Už jsem toho měl dost,
tak jsem vymyslel nový způsob, jak dokázat,
že mé auto je lepší, než jeho.
Jamesi, proč jsi mne přivedl na londýnské letiště?
Protože chci dokázat, že mé auto je rychlejší než tvoje.
To je zvláštní, protože jsem tě právě slyšel říkat,
že tvé auto je rychlejší než moje.
Jo. Jo, to je.
- 167 koní. - Hm-hm.
Moje má výkonnou sadu, takže produkuje 227.
- Vážně? - Ano.
- To je oficiální údaj, že ano? - Ano, je.
- Od VW? - Ano.
- A ty jim věříš? - Ano.
Dobrá, poslouchej, vím, co myslíš.
Sprint, 0-240 km/h.
Ne.
Poté, co jsme se na tom nedohodli,
jsme se nedohodli, kde by měl být cíl.
James chtěl krátký závod...
a já ne.
- Kompromis. - To ne. Je to moc krátké.
- Není. Je to naprosto správně. - To jo.
Ale nakonec jsme byli připraveni vyrazit.
Takže, diváci, je třeba si pamatovat, že elektromotor
dodává enormní točivý moment z ničeho,
od opravdu nízkých otáček.
Takže na krátkou vzdálenost bych měl mít naprosto navrch.
Jdeme na to.
DCC - normální.
Řízení - normální.
Pohon - eko.
Není třeba ničit si kvůli vítězství vlastní auto.
Není třeba spěchat.
Vyhrávám. Ano!
Pořád vyhrávám.
Jdeme mu to nandat. No tak, Golfíku!
Ne. Ne!
Docela bujné, ale...
nedostatečně bujné, mám dojem.
Na viděnou, Jamesi.
Zatr! Zostudil jsem budoucnost do televize.
A pak, aby to vypadalo ještě hůř,
řekl jsem vyžírkovi dotací, že vyrážíme do Devonu.
Ehm... Proč jedeme do Devonu?
Protože máme dva lístky na dnešní večer
na Rogera Daltreyho ze skupiny Who,
který vystoupí v hospodě v Dartmooru.
Nemohli bychom počkat na koncert v Londýně?
- Protože určitě přijede. - No, ne.
Protože je to cesta dlouhá 320 km, nebo tak nějak, budeme mít příležitost zjistit,
jak naše auta v reálu fungují.
Myslí tím, že je to jeho příležitost stanovit,
že auta minulosti mají navrch.
Abych dokázal, že nemají, potřeboval jsem maximalizovat nabití vybité sprintem.
Dobrá, když se podívám na nastavení na navigaci,
můžu se podívat, kde jsou všechny benzinové a nabíjecí stanice.
Dokonce je poznat, který druh nabíjení je nabízen,
a jestli na něj mám nebo nemám správnou kartu.
A brzy jsme našli přesně co jsem hledal.
Nabíjení nedostupné
- Je to budoucnost. - Co jiná.
- No, je to taková škoda. - Sklapni!
Protože jsem neměl v bateriích dost šťávy na dojezd k dalšímu nabíjecímu místu,
musel jsem zapojit svůj benzinový generátor,
který zabránil jejich dalšímu vybíjení
a zapojil jsem jízdní režim ECO PRO+.
To znamená, že musím jet 90 km/h.
Tak nastavuje ECO PRO+ maximální rychlost,
protože tím způsobem získáte maximální dojezd.
Ale znamená to, že jsem v podstatě řidič náklaďáku.
Protože mám ECO PRO mód, neběží klimatizace,
nebo jakákoliv kontrola větrání,
protože by to plýtvalo elektřinou,
takže se auto pomalu zamlžuje.
Teď mne varuje. Píše:
"Najdi dobíjecí stanici, blbče!"
O kolik koleček musíte mít méně než si řeknete:
"Ano, koupím si auto,"
"které, když mu dochází energie, musí jet 13 km/h,"
"s vypnutou klimatizací a světly a topením a rádiem."
Proč byste to dělali?
Po několika životech strávených s Jamesem jízdou v koloně
jsme konečně našli nabíjecí stanici, která fungovala.
To je ono.
- Hotovo? - Ano.
Nemusíš stát a koukat na to. Není to jako benzín. Můžeme odejít
a dát si šálek kávy, koláček.
- Jak dlouho to bude trvat? - Hodinu nebo tak nějak.
- Hodinu? - Jo.
Kolik stojí... ho doplnit?
Nic.
- Cože? - Je to zdarma.
- Jak to může být zdarma? - Je to zdarma.
Musíš si pořídit tu kartu, ale nestojí to...
- Kolik stojí ta karta? - Nic.
Vyplníš na internetu formulář a přijde poštou.
Takže ještě k tomu platím za tvé palivo, tedy elektřinu?
Pravděpodobně.
Jsem tím prostě ohromen. Je to nespravedlivé.
Po zabití pár minut...
Jen zkusím vyhrát peníze
na zaplacení letošního účtu za topení Jamese Maye,
který... bude nepochybně na mně.
...rozhodl jsem se, že už se nemůžu obtěžovat čekáním,
takže jsem dobil postaru
a za chvíli jsem byl zpět na silnici.
Británie produkuje pouze
o 5 % víc elektřiny, než ve skutečnosti spotřebuje.
To je teď. Takže když si všichni začnou kupovat elektromobily,
elektrárny to nezvládnou.
Bude docházet k výpadkům,
a pak dojde na rabování a anarchii.
To dělá James.
Sráží Británii na kolena.
Ano.
Tady je něco pro Jeremyho. Osmdesátky
Za předpokladu, že má CD přehrávač.
Asi má kazetový přehrávač, ve svém Golf GTI.
Vlastně, May se nemohl mýlit víc.
Tohle auto je možná z minulosti, ale koukněte na tohle.
Teď zrychluje, asi to slyšíte, ale nedělám to já.
Radar vpředu udržuje bezpečný odstup za autem vpředu.
Zrychlí on, zrychlím já.
Zpomalí on, zpomalím já.
Auto vjíždí do prostředního pruhu.
Auto to zjistí.
Jo. Teď mne od něj oddaluje.
Ani nemusím řídit,
protože se samo udrží mezi čárami.
Dívejte.
Google dělá velký rozruch.
"Ach, nejsme chytří?"
"Děláme samořídící auto."
Už tu je! Řídím ho.
A je z roku 1978.
Po hodině nabíjení jsem byl zase v pohybu.
Vlastně si myslím, že čerpací stanice na dálnici
by měly mít sekci pro řidiče elektromobilů,
kde by byly, znáte to,
velmi složitá puzzle a hry Monopoly,
nebo možná nějaké omalovánky.
Zbývá 272 km.
Bože, podívejte na to. Je to až tam dolů.
Mnoho mil napřed jsem byl zaměstnán zapojováním
systému Apple CarPlay v GTI.
Dobrá, teď pošlu Jamesovi Mayovi SMS,
což by ve většině aut bylo nelegální,
ale v tomhle ne.
Komu mám zprávu poslat?
May.
Co prosím? Jejda. něco je špatně.
Můžete to zkusit znovu?
To vystřihneme.
Komu mám zprávu poslat?
May.
Nerozumím, co je to "Barry".
- Komu mám zprávu poslat? - Neříkal jsem "Barry".
May.
Dobře to nefunguje, Volkswagene. No tak.
Dobře. Co chcete Mayovi říci?
"Mayi, jsi zatracený idiot"
"a tvé hloupé auto mi kazí náladu."
Vaše zpráva pro Maye zní:
"Tvůj bratr je idiot a tvé hloupé auto je připravené."
Připraven odeslat?
"Tvůj bratr je idiot"?
Cože? Mého bratra nezná.
Jak může vědět, že je idiot?
Protože jsem sjel z dálnice na přímější cestu do Dartmooru,
říkal jsem si, že bych to radši měl také sdělit Jamesovi.
Ehm... Jedu po A34 a A303.
Uvidíme se tam.
Vaše zpráva Mayovi zní:
"Chodím po prvním patře tří RC."
Připraven odeslat?
Já mezitím jel delší cestou po dálnici,
protože by na ní mělo být víc nabíjecích míst.
Ale šlapal jsem na to.
A nyní... elektromobil budoucnosti
předjíždí Porsche 911 Turbo S.
A máte to.
Jedu autem po dálnici
dálniční rychlostí,
všechny předjíždím.
Ach ne. Od nabíjení jsem spotřeboval... osminu nádrže.
Ale ne!
A brzy jsem byl hluboko v krajině Devonu,
kde se můj výborný dálniční cestovní stroj
proměnil v GTI.
Teď jsme v plném sportovním režimu.
Má úžasný přední diferenciál,
takže můžete auto hodit do jakékoliv zatáčky
jakoukoliv rychlostí, kterou si zamanete,
s vědomím, že na druhém konci vyjedete v pořádku.
Nežertuji. Na takovéhle silnici, s mokrým listím a bahnem,
je tohle auto stejně rychlé jako jakékoliv Ferrari.
Prostě je.
Za mnoho hodin tu bude projíždět James May a bude říkat:
"Dobrá, mám 13 % baterie a 2 % paliva,"
"takže pokud mám 17 l / 100 km, měl bych..."
Kdo chce počítat,
když si může hrát s přetáčivostí při ubrání plynu?
V i3, díky mému rozjařenému řízení,
jsem opravdu musel počítat.
Aktualizace energetického managementu:
Zbývá mi 57,6 km na elektřinu,
pokud pojedu takhle
a 54,4 km na benzín.
Takže tady zastavím a doplním nádržku.
Devět liber. (297 Kč) To je naprosto...
Vlastně jsem ji přeplnil.
Když řídíte GTI,
dostanete se tam kam jedete rychleji,
což znamená, že potkáte víc lidí,
budete mít víc zkušeností, víc se naučíte.
Rychlost vás dělá chytřejším.
Zatímco, pokud řídíte BMW i3, všude budete pozdě.
Zmeškáte věci.
Zmeškáte divadlo, kulturu, poezii.
Lásku.
Stane se z vás prázdná slupka člověka.
"Připojte své vozidlo a potvrďte."
Co tím myslí, "potvrďte"? Už jsem potvrdil.
A jsme tu. Můj úkol je u konce.
Mám dostatečný časový předstih. Vše je v pořádku.
A čekala mne odměna,
protože se na pódiu k Rogeru Daltreyovi připojí
legendární kytarista Wilko Johnson.
Báječný Wilko Johnson!
"Stanice čeká na žádost nabíjení od vozidla."
"Inicializace. Nabíjení ".
Nenabíjí se.
Fajn, diváci, takhle na tom jsme.
Poslední nabíjecí stanice nefungovala.
Zbývá nám asi 100 km.
Takže řešením je...
úsporná jízda.
Nepřepnu ho do rychlého režimu. Ten moc plýtvá.
30 km do hospody.
A zbývá mi elektřina na 26 km.
Můžu vypnout ještě něco?
Konečně, po velké úzkosti z dojezdu...
Rogere Daltrey, už jedu!
...jsem to zvládl.
Díky, že jste přišli a dobrou noc!
Sakra!
Takže... počkat.
- Tvé auto z budoucnosti... - Ano?
Dvě z nabíjecích stanic,
ke kterým jsi po cestě zajel, dvě byly rozbité?
Ano, je to velmi neobvyklé. Ale jde o to,
kdybych mohl vyrazit s plnou baterií a plnou nádrží,
mohl bych tam dojet, přiznávám že hodně při 90 km/h,
ale dojel bych tam s jednou zastávkou.
90 km/h. Budoucnost zní nudně, Jamesi.
A pořád bys býval byl zmeškal vystoupení.
Ta reportáž je zastaralá.
Už nedostaneš od vlády 5 000 liber zpátky.
- Dostaneš jen 4 500 liber. (148 500 Kč) - Jak se s tím lidé vyrovnají?
Myslím, že jsme tam dokázali,
že jeho auto ještě opravdu nestojí za jeho koupi.
- Nehádej se. Nestojí. Ještě není hotové. - Nezačínejte zase.
Než se posuneme, chtěl bych vám říci trochu víc
o systému textových zpráv Volkswagenu.
Protože jsem ho onehdy použil na zaslání sms z auta
své nejmladší dceři
a na konec jsem dal čtyři polibky, což je normální.
A řekl jsem: "X-X-X-X", ano? Přišlo jí tohle.
Ale ne!
No, to je divné!
Ach!
Co na to říkala?
- No, to je divné. - Řekni to: "X-X-X-X".
Tohle z toho vyleze.
Co udělala za obličej,
když tohle dostala od svého táty?
Zvracení. Zvracení.
Od té doby jsme spolu nemluvili.
Katyo, omlouvám se. Může za to auto!
- Pojďme dál! - Ano.
Nastal čas navštívit ředitelství Pokec spol. s.r.o.
které samozřejmě sídlí na Upovídané ulici.
Zatím nejlepší. Každopádně začneme... Dubají.
Poprvé, když jsem tu byl, někdy...
jen před 20 lety, to byla malá vesnice.
- Byl jsem tady ta nejvyšší věc. - Vážně?
A podívejte se teď. Neuvěřitelné!
- Ohromující. - Vážně neuvěřitelné.
Věděli jste, že tahle košile je starší, než všechno za oknem?
- Jamesi, ta je starší než Kartágo. - Už stárne.
Jinak tím chci říct,
že když jsem sem před pár lety poprvé přijel,
nebyla tu žádná silniční pravidla.
Ráno jsem se vzbudil v hotelu, tehdy jediném zdejším hotelu,
a říkal jsem si, "Jak jsem se sem večer dostal?"
Podíval jsem se z okna, uviděl jsem dvě stopy od kol
přímo skrz ozdobný kruháč.
A v záhonu květin byl můj Range Rover.
Byl jsi hodně unavený, když jsi ho parkoval, Jeremy?
- Zmohla mě únava. - Dobře.
- Moc jsem se nemohl soustředit.
Ale byla to mimořádná volnost, což už teď asi není.
To určitě ne.
Existuje mnoho pravidel a tvrdých trestů. Některé tu mám.
Za zpoždění při splácení leasingu na auto dostanete vězení,
Za sprostá gesta na ostatní řidiče půjdete do vězení.
To jsem všechno dělal, když mi bylo 17.
To schvaluji.
Přemýšlím, za co bychom posílali do vězení v Británii.
Kdybychom se snažili.
Dobré téma, že? Třeba tohle.
Kdokoliv, komu trvá víc, jak pět vteřin odjet,
když natankuje a nasedne do auta
Jo, jo, jo. Rozhodně.
- Rozhodně. - Co tam jako dělají?
- Už vím. - Co?
Restaurace, které podávají jídlo na kusu dřeva.
- To se k autům moc nevztahuje, co? - Ne, ale...
- Heston Blumenthal to tak dělá. - Ano, přesně tak.
Pokud se díváš, Hestone, jdeš sedět.
- Nesnáším ten způsob podávání. - Povím ti, co nesnáším já.
Možná jsem to už i párkrát zmínil.
A mělo by se za to zavírat.
Pokud pilot letadla nechá vnitřní teplotu vyšší než 20°C.
- Bože. Je to tu zas. - S tím souhlasím.
- Ve všech je vedro. - To je.
- To je tvoje klasické fňukání. - Já vím. Já vím. - Ach, Bože.
Musíme spolu létat, ale snažím se vedle něho při dlouhém letu nesedět.
Ale pak vypnou světla a potemní se
a za deset minut se ze tmy ozve:
"To je snad to nejteplejší letadlo na světě!"
"Letíme snad do Slunce?"
"Jestli bude ještě větší horko, tak snad otevřu okénko!"
To už jsem slyšel tolikrát.
Ale upřímně, proč to dělají? Je tu nějaký pilot?
- Jo. - Vy jste pilot?
Proč to děláte?
Proč se nás snažíte uvařit? U koho létáte?
- Etihad. - Etihad.
- Je v nich teplo? - Docela dost.
Teď existuje nové pravidlo. Varuji vás.
Opravdu vás varuji.
Pokud bude v letadle po přistání víc jak 20°C,
jdete na 50 let do basy.
Můžu také dodat...
Trochu jsme odbočili.
Když už tu jste, tak až budeme spát,
neříkejte nám, že venku je -57 °C, protože je nám to fuk.
- Stejně si neotevřeme okno. - Zajímá nás jen teplota uvnitř.
Je to jen pár pravidel.
Nicméně, pojďme dál. Vrátíme se k autům?
- Jo... - Věci kolem cestování.
Mám tu fotku britské představy investice do infrastruktury, ano?
Je to v Cambridge. Jde o...
...křižovatku ve tvaru T , kterou navrhli,
z důvodu jen jim známým, do podoby kruhového objezdu.
Nech mě hádat. Stálo je to 100 tisíc liber?
Ne, bylo to 500 000 liber. (15,7 mil. Kč)
- No samozřejmě. - Daňovým poplatníkům naúčtovali půl milionu.
- Za pár dlažebních kostek. - Přesně.
Dubajská představa investice do infrastruktury je trochu jiná,
protože plánují tohle.
Jmenuje se to Hyper Loop.
Jde o vlak v tubusu.
A zajede z Dubaje do Abú Zabí, vzdálených od sebe asi 160 km,
- za 12 minut. - 12 minut!
12 minut. Tolik to potrvá.
- A jak rychle to jede? - 805 km/h
Dech beroucí. Vážně.
- Řekl jsi 160 km? - Jo.
Ujede 160 km při 805 km/h za 12 minut.
Takže zrychlí na 805 km/h okamžitě.
Bude problém udržet tam vozík s pitím.
Když se rozjede, pokadíš se.
A když na konci zastaví, počůráš se.
Jsou tu nějací doktoři?
Jen podotýkám. Není to lékařský argument.
Myslím, že se mýlíš. Vzpomeň si na Newtona.
Při rozjezdu se pokadíš, ale při zpomalení se to do tebe vrátí,
protože existuje stejně velká opačná reakce.
Nějak tak to je, ne? Jsou tu nějací fyzikové?
- Myslím, že bychom měli popojít dál. - Jo.
Na začátku řady jsme s Richardem Hammondem vymysleli
poněkud vynikající nápad pod názvem...
Donucení Jamese Maye dělat věci, které dělat nechce.
Jo. Vynikající nápad pro občasné pobavení.
V Jižní Africe musel jít na festival gumování.
- Jo. - Nelíbilo se mu to.
A pak si myslel, že jsme zapomněli.
Ale my nezapomněli.
Tohle je příklad venkova, kde lidé mohou dělat hezké věci,
třeba jít na procházku, nebo si udělat piknik.
Tohle je nicméně venkov,
který bude mým dnešním domovem - bláto.
Ano, bláto miluji.
Když říkám miluji, myslím tím nesnáším.
Ale lidé, se kterými tu dnes jsem, ho opravdu milují.
Nechávají si o něm zdát.
Tihle lidé za mnou si říkají Navijáci a mají rádi navíjení.
Záměrně vjedou do nějaké takové louže jako je támhleta...
aby v ní uvízli, a pak se z ní pomocí navijáku mohli dostat.
A když to udělají, najdou si jinou....
a dělají to znovu a znovu a znovu a znovu, celý den.
Navijáci jsou posedlí komplikováním si života co nejvíce.
Umístí orientační děrovačky na skoro nedosažitelná místa...
a pak se se svými čtyřkolkami snaží dostat co nejblíž,
jak mi Seamus Doyle, můj dnešní navíjecí parťák, vysvětlil.
Je tu rozesetých 50 děrovaček.
Na boku auta máme tenhle štítek.
Musíme se s ním k ní dostat.
Děrovačka bude na šňůře asi 60 cm od stromu.
- Musíš do čísla udělat díru. - Děrovačkou? - Ano.
- Až uvíznete, protože se to stane... - Jo
Já musím vylézt a přidělat naviják ke stromu?
Ano, vylezeš a vezmeš si s sebou popruh.
Dáš ho kolem stromu, abys ho neponičil.
Pak vezmeš naviják ke stromu, nebo k čemu ho zahákneme
a já budu mačkat čudlíky.
- Máte vynikající angličtinu. - Díky. Dlouho jsem jí piloval.
Jakmile soutěž začala,
Seamus mi dal jasně najevo, že moje role bude jeho navijáková děvka.
- Dobře, musíš jít, běž. - Mám vylézt? - Jo.
A kam mám sakra jít?
Běž s tím lanem k tamtomu stromu.
Sakra, chlape!
Připadám si v tom...
jako hroch.
Čas běží, honem.
Když jsme získali první díru,
doufal jsem, že zbytek dne bude příjemnější.
Ale nebyl.
- Sakra! - Jamesi, no tak, pohni.
Navíjím sám sebe. To je mnohem lepší.
Tím myslím, že je to míň na hovno.
Dělej! Musíme nahnat čas.
- Mám skvělý nápad - Ano?
- Co kdybys vylezl a udělal tu díru ty? - Ne.
Proč to musím pořád být já?
Já jsem řidič, takhle to nefunguje.
Kam dál nás naše nedělní projížďka zavede?
- Jedeme sem dolů. - Nebuď blbej.
Zase jsme uvízli.
Běž ven s navijákem, kámo.
- Vidíš támhle ten strom? - Je to tu samý strom.
To je hrůza.
Kriste!
A když jsem příležitostně seděl v autě,
Seamusovi se podařilo zkazit mi i to.
To nebylo vůbec třeba. Udělals to, jen abys mě naštval.
Ne, ne, ne.
Skoro jsme to zvládli, Jamesi.
Jo, ale nezvládl. Už můžu jít domů?
Dej kotvu do země za kopec.
- Hlavně tam seď, jo? - Budu tady, jasně.
Už jsme tu čtyři hodiny a ve skutečnosti jsme najeli...
...150 metrů.
Takových věcí, které jsem mohl dnes dělat,
raději než tohle, včetně sebepoškozování.
Díkybohu, soutěž nakonec dospěla do konce
a konečně jsme zamířili zpět na předávání cen.
- Dobrá zpráva je, že nebudeme poslední. - Jak to víš?
Protože jeden kluk měl v 10 poruchu.
Šťastnej bastard.
Bože!
Mám to. Mám to.
Ne, překlopíš to!
Ne, je to dobrý. Dobrý.
- Ty idiote! - To je tvoje vina!
Ty jsi řidič, ty magore!
Tady dole to smrdí!
Bože! Co je to zač?
Anglie.
Konečně jsme se vrátili zpátky na předávání cen.
Takže, rychlé shrnutí...
Na konci sedmihodinového dne
jsem asi 50 krát uvízl.
Upadl jsem, to jsem ani nepočítal, zhruba 25 krát.
Třikrát jsem se skoro utopil v louži.
Což by nebylo tak zlé,
kdybych vyhrál naviják, nebo jeho kryt,
nebo nové lano, či tak něco,
ale když jsme se převrátili, roztrhl se nám děrovací štítek,
takže bychom správně měli začít od začátku.
Ale já se místo toho rozhodl radši utopit.
- Seamus se mi moc líbí. - Jo, mě taky.
- Seamus je můj nový nejlepší kámoš. - Jo, rozhodně.
- Udělal z Jamese trosku. - Musíme to dělat častěji.
- Jo, mnohem častěji. - Mnohokrát.
Takže, Jamesi Mayi, bylo na tom něco, co by tě bavilo?
- Ne. - Dobře.
Pojďme se přesunout k Souboji mozků celebrit.
- To už lepší nebude. - Nebude!
Každopádně dnešní host
je zářící hvězda ze světa Formule 1.
Je to také velmi statečný mládenec, protože, i když si je vědom
všech těch nehod předchozích celebrit,
které se snažily dorazit do našeho stanu,
se rozhodl zvolit vznášedlo.
Dámy a pánové, Daniel Ricciardo!
- A tady je. - Tady je.
Nasazuje si helmu.
To je chytrý krok, myslím, velmi chytrý.
Já opravdu, opravdu mám rád Daniela Ricciarda,
protože je to opravdu dobrý chlap.
Je opravdu dobrý chlap,
a je také extrémně veselý a šťastný.
Já... vím z osobní zkušenosti, že vznášedla jsou složitější na ovládání.
Ano, Jeremy, on je jezdec Formule 1.
- On to má zvládnuté. - Ale je větrno.
A tady přichází. Tady je, už přijíždí.
- Jde mu to. - Zápasí s řízením docela dobře.
- Ano. - Trochu přestřelil.
Trochu přestřelil. Proboha.
Ale ne!
Tam byl... Ne, tam byl takový... Ne.
Pane bože! Táhne ho to do větráku!
Ale ne.
Ta helma...
Helma naštěstí ucpala motor s jeho hlavou.
Ano, ale už je pozdě.
Znamená to, že dnes nepřijde?
No, Jamesi, byl rozmixován a je tu po celém okně.
Tedy, nepřijde.
- Není tak moc ve stanu, jako spíš na něm. - Jo.
- Co budeme dělat? - Musíme něco udělat.
Dobrá, já to půjdu uklidit, jestli nevadí.
Je to rozptylující a odpuzující.
Čím zaplníme čas?
Je to v pořádku, protože mě napadlo,
že by se něco takového mohlo stát.
Když jsme přijeli minulou noc,
šel jsem ven a udělal krátký film.
Díky bohu za to. Co to je?
- Dobrá, pojďme jenom... - Zakryjeme to.
Rád bych k vám promluvil...
- Potřebujeme bližší záběr. - Dobrý nápad.
Zaberte ho zblízka. Jenom tváře.
Soustřeďte se na mě a na to, co říkám, na nic jiného,
co by vás mohlo lákat se podívat.
Nyní, Porsche 918,
na začátku této řady jsme ho viděli v akci
a dokázalo, že je vrcholem Nejsvětější trojice hyperaut,
když jsme ho porovnali s Ferrari a McLarenem.
Ale vždycky mě zajímalo, jak by obstálo ve sprintu proti Bugatti Veyron?
A jelikož jsme v domově hyperaut, tak to tady zjistíme.
Jo. Zblízka na mě. Jsem zblízka? Dobře...
To je, tedy...
To je... To je závod mezi budoucností a minulostí.
Podruhé tento večer.
Jo, podobně jako tvůj film, akorát tenhle je zajímavý.
Tak jsme tu.
Živoucí legenda výkonu přichází obhájit svůj titul
proti mladému povýšenci.
Na papíře to vypadá takto:
Bugatti Veyron: 0-100km/h, 2,5 sekundy
Poměr hmotnosti a výkonu: 530 koní na tunu.
Porsche 918: 0-100km/h, 2,6 sekundy
ale poměr hmotnosti a výkonu je 543 koní na tunu.
Nicméně, jak jsme viděli závodit 918ku
proti LaFerrari a P1 v první epizodě,
tvrdá fakta jsou k ničemu.
Stejně všechno záleží na tomhle.
Připraven na závod.
Vlastně...
Jooo...
Poslední kousky ztvrdlé kůže.
Dobře. Kontrola rozjezdu, závodní režim.
Zastupuji tady budoucnost.
Myslím, že... jestli zůstanu vpředu...
To bude tak těsné!
Budoucnost to zvládne!
Je mi líto, Veyrone, ale tvoje koruna je pryč.
Pane jo!
To je ale zařízení.
Dnes jsem to chtěl zabalit, samozřejmě,
ale je tu chlap, co chce závodit s jeho Nissanem.
Je to trochu trapné, ale nechci zklamat místní obyvatele.
Takže, jo, závod bude. Jdeme na to.
Ať už to máme za sebou.
Závod, omluva a půjdeme dál.
Cože?
On mi ujíždí v Nissanu Patrol!
Co... se... stalo?
Tak moment.
Na počátku této série jsme vyzdvihovali Nejsvětější trojici hyperaut
jako tři nejlepší vozy, které kdy byly představeny a vynalezeny.
- To jo. - A nejrychlejší ze všech porazila dodávka od Datsunu.
Ano, ano.
- Co to má sakra za motor? - Ukázalo se, že má 1 900 koní.
- Na co v Porsche mysleli? - Já vím.
Zpět k rýsovacím prknům, mládenci a my na to zapomeneme.
Velmi trapný omyl, Porsche.
Rád bych teď vlastně učinil přiznání.
Nikdy jsem nedokázal správně driftovat.
Je to jen... Já vím, ignorujte ho.
Není tu nic k vidění.
Prostě člověk dělající svou práci.
Nikdy jsem nedokázal správně driftovat.
Dokážu donutit auto jet smykem, ale nedokázal jsem ho v něm udržet.
- Dostal jsem hodiny a naboural. - Ne, přesně.
Pokud jste ho v minulosti viděli driftovat,
bylo to vytvořené kouřem, zrcadly, chytrým střihem
a buďme upřímní, řidiči kaskadéry.
A tak jsem se rozhodl před natáčením Grand Tour,
že to musím změnit a naučit se to dělat správně.
Jedna možnost by byla vydat se v sobotu v noci na parkoviště supermarketu,
ale místo toho jsem přijel sem do Francie.
Konkrétně na přísně tajné testovací centrum Ladoux,
kde vyvíjí Michelin své pneumatiky.
Jsem tu z mnoha důvodů.
Zaprvé, mají prostor.
43 km testovacích tratí a ploch na smyky.
Zadruhé, pokud chcete porozumět driftování,
musíte rozumět pneumatikám,
a tohle je chrám pneumatik.
Zatřetí, a co je nejdůležitější,
chcete-li vědět o pneumatikách,
musíte vědět, jak driftovat,
a v tom přichází tenhle chlapík.
Jmenuje se Jérôme Haslin
a je hlavním testerem pneumatik Michelinu
pro BMW, Porsche, Ferrari a Bugatti.
V žilách mu koluje gumová směs.
Je Zen mistrem přilnavosti
a Kung Fu Pandou driftování
a já budu jeho novým žákem.
Pro nás je driftování důležité, protože když hodnotíme výkon pneumatik,
protože potřebujeme hodnotit výkon ne před limitem,
nebo na limitu, jako při závodech, ale přes její limit.
Tohle myslí výrazem "přes limit".
Používá výkon pro vykopnutí zadku auta z linie...
a pak jemnou rovnováhu plynu a volantu pro udržení driftu.
Tvoje technika s volantem je úžasná.
Hodně si hraji s plynem.
A když hodně pracuješ s plynem,
nezbývá ti nic na práci s volantem.
Zvládneš všechno jednou rukou, takhle.
- Takže auto řídíš pravou nohou? - Ano.
Jérôme, je geniální, že se dozvím, jak to udělat,
protože na internetu si přečteš seznamy věcí,
které mají ženy na mužích rády, že ano?
A vždycky je tam upřímnost, čestnost,
věrnost, přesnost, driftování.
Vždycky tam je.
S tím na paměti byl čas na začátek mé první lekce.
Můžeš si sedadlo víc vysunout.
- Víc co? - Blíž k volantu.
Co se snažíš říci?
Dobře. Takže, jdeme na to.
Vyprovokovat přetáčivost, ustřelí, a pak krmit...
Ne, a pak se točit v malém kruhu.
Mým úkolem bylo driftovat s autem celé kolo.
Plyn, přetáčivost.
- Uvolnit plyn, točit proti. - Uvolnit plyn, točit proti.
- Ach, hodiny! - OK.
Plyn, plyn, plyn, plyn!
Prevít!
Brzy měly neustálé hodiny vliv na mého učitele.
Trochu víc plynu. Ne.
Jo, pustit plyn.
Je to divné. Myslel jsem, že to bude jednoduché.
- Je možné se trochu nadechnout? Čerstvého vzduchu? - Jo.
Protože do dvou minut mi bude špatně.
Jde to špatně?
Zatímco Jérôme odešel pozdravit svou snídani...
Já pokračoval ve snažení.
Začít s plynem a okamžitě začít s točením proti.
Teď to udržet.
A brzy to do sebe začalo zapadat.
Teď driftuji. To nelze popřít.
Ach ano! Ano!
Propojil jsem volant s nohou.
Je to úplně nový pocit.
Není to reakce na smyk,
je to jeho vědomá provokace
a jeho udržení na hraně.
Ha-ha, Jérôme, ty francouzský...
čéče instruktore driftování a lyžování. Tohle na něj udělá dojem.
A udělalo,
a tak jsme okamžitě postoupili na další úroveň.
Jen než začneme, Jérôme,
bude to díky tobě vypadat nechutně snadné?
Jo, bude. Dobře.
A to taky udělal.
Říká se tomu přechod,
driftovat jedním směrem, a pak druhým.
Když se to povede, je to skoro jako balet.
To je krása.
Z toho do toho, hladce.
Což se, bohužel, nedá říci o tom, co následovalo.
Brzda!
Brzda, brzda, brzda.
Ach...do prkýnka.
Ví BMW, že používáme jejich auto?
- Myslím, že ne. - Fajn.
Nakonec ale...
Jo!
Ano, to byl přechod.
Tvůj první.
Ke konci dne jsem to už opravdu ovládal.
Stal jsem se poprvé řidičským bohem.
Opravdu to je...
Je to opravdu nejúžasnější pocit,
když dáte přesně správné množství výkonu na protočení zadních kol,
ale ne tolik, abyste nedostali hodiny celého auta,
a držíte to na hraně.
Ne, omlouvám se. Vrátil se z Francie,
kde strávil jeden den, s prohlášením: "No, teď jsem geniální."
Jo, no, jsem.
No, omlouvám se. Hammonde, mně trvalo deset let
naučit se s autem driftovat. Deset.
Ale protože já nejsem opičák, zvládl jsem to za den.
- Nezvládl! - No, zvládl.
Na tom nezáleží.
Abychom zjistili, jestli je božským řidičem,
zařídili jsme s Clarksonem pro Richarda Hammonda
účast v soutěži v driftování.
Jo, zařídili. Připravili jsme mu auto, soupeře.
Zařídili jsme všechno.
Tohle je ten vůz.
Původně Nissan 200SX,
ale byl vybavený motorem V8 6,2 l se 700 koňmi
a modifikovaným hřebenem řízení,
takže zvládá tohle.
Jeho majitel, chlapík jménem Steve "Baggsy" Biagioni,
říkal, že na přípravu na moji soutěž
potřebuji umístit pár melounů do řady dopravních kuželů.
Co s nimi budeme dělat?
Můžu ho položit? Jsou těžké.
Při driftovací soutěži máš tzv. průjezdné kontrolní body.
- Ano. - Takže budou dané body trati
určené rozhodčími tam, kde budou auto chtít vidět.
- Naše body jsou ty melouny? - Melouny, ano.
Mými pokyny bylo dostat se co nejblíže k melounům,
aniž bych do nich vrazil.
Budeme se prostě soustředit pohledem na prostředek trati
a mířit zadkem auta blízko k melounům.
Dobře.
Dobrá, až budeš připravený, vyraz.
Houby!
Aniž bych to vůbec zvládl...
Do prdele!
...nastal čas na akci organizovanou Clarksonem a Mayem.
Řekli mi, abych se hlásil tady, Rockinghamská závodní dráha,
kde pro mne zařídili soutěž se dvěma driftery
v nějakém soutěživém driftování.
Trať byla sérií klasických přechodových zatáček...
strategicky opepřených obávanými průjezdovými body.
Baggsy byl po ruce kvůli vysvětlování bodovacího systému.
Hlavní věcí na driftování je, že je to sport se sudími,
a ti umístili body tam, kde chtějí auto vidět.
Takže to bude buď zadek, nebo předek auta.
Čím blíže se k nim přiblížíš, tím víc bodů dostaneš.
Ale klíčové je nesrazit je.
Když je dokážeš škrtnout, dostaneš maximum bodů.
"Škrtnout", ne porazit.
Když dokážeš projet půl metru od nich,
dostaneš vysoké skóre.
Také bych dostal body za udržení auta
v co nejpůsobivějším driftu.
Musíš držet plyn, abys udržel drift v dobrém úhlu
a je jen na tobě, kolik natočení volantu
a kolik plynu dáš.
Auta jsou navržena na jízdu téměř v 90°.
Úhel vychýlení kol mají obrovský,
a můžeš řídit na doraz hřebenu řízení.
Takže body nedostanu za rychlost, jakou to všechno projedu?
Ne, to se nepočítá.
Je to všechno o úhlu, stopě,
a jak moc všechny nadchneš.
Je to hodnocené předvádění se, že ano?
- V podstatě, jo. - Jo, dobře.
Když bylo auto na tu velkou událost připravené,
soupeři zorganizovaní mými kolegy konečně přijeli.
A nebyli tím, co jsem očekával.
Zdá se, že James a Jeremy chtějí,
aby se jejich starý kamarád nakonec umístil dobře,
protože, pokud se nepletu,
by se mohlo zdát, že soupeřím s dítětem
a člověkem bez paží.
Dobře.
To je moje konkurence.
S porotci na místě,
nastal čas pro začátek soutěže.
První na řadě byl postižený gentleman,
Bartek Ostalowski z Polska.
Faktem je, že Bartek...
je deficitní v oddělení paží v rozsahu dvou.
Když říkám "deficitní", nemyslím deficitní.
Nemá paže... vůbec.
Takže je myslím skvělé, že dostane šanci.
Opravdu, je to ohromné.
Bartek, který přišel o paže při nehodě na motorce,
překonává své zdravotní postižení zatáčením nohou a řazením ramenem.
A bohužel pro mě, je to v tom celkem dobrý.
Jak to...?
Výborně!
Opravdu výborně!
Jo! Dobré!
To bylo pěkné.
Z maximálních 30 bodů,
udělili porotci Bartekovi skóre 22.
A pak bylo na řadě dítě,
Conor Shanahan, kterému je pouhých 13 let.
Jdeme na to. Základní škola driftu s Conorem.
Ujede deset metrů, znudí ho to a rozbrečí se po mamince.
Nicméně...
Je mu 13! Zbývá mu 5 let, než bude moci volit!
Richard Hammond...
Třikrát starší, ale pořád stejně malý.
Porotci udělili domýšlivému prťavému sp...
talentovanému mladému muži skóre 27.
A pak jsem byl na řadě já.
Dobrá, jde se na to.
Můj pokus o slávu.
Všechno, co jsem se naučil bude vynesené na světlo.
Plyn, plyn, plyn, plyn, plyn!
Klíčem k úspěchu je do nich nevrazit.
Tady, v okamžiku pravdy...
Čekám na žlutou. Tady je.
Žlutá a...
Vpřed ke slávě pro Grand Tour!
Kop do spojky!
Do prdele!
Ach! A jsem v cíli!
Jo!
Jo, škrtnul jsem vlajku. To budou asi body navíc, ne?
Ehm... Znova nastartuji,
protože jsem tady chtěl na chvilku zastavit.
Jo. Ach, zase mi to chcíplo.
Jo. Jo.
Děkuji.
Takže...
Počkej. Jaké bylo tvé konečné skóre?
Dva.
- Dva? - Ano. - Byl jsi k ničemu!
Ne, poslouchejte, pánové. Pánové.
Musím říct, že jsem rád,
že nyní ovládáš, byť omezeně, driftovací dovednosti,
protože to znamená, že mám kamaráda na hraní,
jak tento krátký sestřih z posledních 12 týdnů ukazuje.
Jo, vidíte?
Jo. Jo. Na hraně.
Teď, připouštím... Připouštím, že to není...
Není to důležitá práce, opravdu.
- Ne, nic jsme vlastně nevyléčili. - Ne, nepřinesli jsme mír
do problémových částí světa, nebo něco podobného.
Ne, ale je to práce.
Je to práce, a jsme v ní velmi dobří.
- Ne, ty ne. - My jsme.
Ne, no, mám pár položek
z koše s vystřihanými záběry, které by naznačovaly opak.
Bohužel na ně nemáme čas.
Smutné. Sakra, to je škoda!
Ne, ne. Mýlíte se. Máme čas.
Kdo by je chtěl vidět? Nikdo.
Dobře. Pusťme to.
Tady je Richard Hammond.
Dokáže ukočírovat 170 koní?
Ne, zdá se, že ne.
Jeremy Clarkson, Porsche 911 GT3.
Tady to máme. Vidíte, vlastně jsem to pokazil...
Ano, pokazil a my to viděli.
Richard Hammond vyjednává Zde může být vaše jméno.
Tvoje jméno, v tomto případě, je Totální Žalud, jak se zdá.
Clarkson, zkrotil GT3?
Ne!
Dostal jsem nápad. Počkej.
Vsadím se, že to nebylo tohle.
Sledujte. Připravení?
To nikdy neříkej.
I když jsi v pouhém čtyřdveřovém sedanu,
je to katastrofální.
Dobře, Richard Hammond, už to zvládl?
Ano, myslím, že ano. Ano! Ano!
Ne. Ne, nezvládl.
- Víš, co ti řeknu, - Nikdo není dokonalý!
- Pár situací. - Jo, jenom dvě, nebo tři, čtyři, pět.
Nebojte. Nebojte.
V budoucnosti budeme mít jen
člověka bez paží a malého kluka na natáčení takových věcí.
Sklapni! Sklapni!
Coby protiklady tlusťocha a malého chlapce.
Každopádně...
Ale s tímto strašlivým zklamáním, je čas ukončit nejen náš pořad,
ale celou sérii.
Mockrát vám děkujeme za pozornost.
Děkuji všem za účast.
A uvidíme se později v průběhu roku s dalšími těmihle věcmi.
Opatrujte se. Na shledanou.
Překlad a korekce TGTT 2017 http://topgear.sovicka.net