Díky všem.
Díky.
Ahoj!
- Ahoj lidičky! - Ahoj.
Děkujeme mnohokrát.
Díky.
Díky strašně moc.
Díky všem.
A v dnešním pořadu...
James postojí v parku,
já zpanikařím v obchodě...
...a Richarda se dotkne muž.
To vše uvidíme později.
To tedy ne!
Ano, uvidíme. Ale nejprve začneme s tímhle.
Toto je nový Ford GT,
a dostali jsme tisíce dopisů od lidí,
ptajících se na to samé:
"Víme, že je rychlý, hodně rychlý,"
"ale je rychlejší než letadlo?"
Tedy, nikoliv tisíce dopisů.
To ne, tisíce dopisů ne.
- Chceš říci žádný. - Ano. Ani jeden dopis.
Ale stejně jsem to chtěl zjistit,
takže tento týden vyráží Grand Tour do New Yorku.
A tady to je.
Hluboko uvnitř betonových kaňonů Manhattanu...
... nejrychlejší, nejkrásnější,
nejdražší vůz, který kdy Ford vyrobil.
Lidé tvrdí, že je to prostě závodní vozidlo s 647 koňmi na silnici,
ale ve skutečnosti je to mnohem víc než to.
První to nejdůležitější - je hodně praktický.
Má kufr přesně stejně velký
jako odkládací schránka v Renaultu Clio,
takže se vám do něj pohodlně vejdou zavazadla.
A na rozdíl od předchozího GT
má dveře, které na parkovišti otevřete,
protože se otvírají nahoru a ne do strany.
A dovnitř vlezete i s hlavou.
Nicméně sedadlo je napevno.
Abyste měli pohodlný posez,
musíte posunout volant tam, kam chcete, a pak posunete pedály.
Zatáhnete za tenhle popruh a...
Dobře.
Je to... Jsou zajištěné?
Problémem s těmito pohyblivými pedály je, že když brzdím, jak zjistím, jestli brzdím,
nebo jen odsouvám pedály dál?
Jak zjistím, jestli jsou za aretované?
Nezjistím!
Po pár stresujících kilometrech s pohybem ohryzku v new-yourském Jablku,
...jsem dorazil do Central Parku, počátečního bodu závodu,
o který nikdo neprosil.
Oblečený jako všichni ostatní čekal můj rival.
Tamhle je, kapitán Šnek.
- Brýtro. - Počkej.
- Dobře, jaký je plán? - No, zjistíme,
jestli je odtud rychlejší jet, nebo letět ke kanadské hranici.
- Letět. - No, to tvrdíš ty,
ale když se podíváš na mapu...
...ty, protože nepoužiješ auto,
budeš muset jít odtud z Central Parku
na vlak na letiště JFK, pak letět do Buffala,
a pak jet autobusem do cíle
u Niagarských vodopádů, kde na tebe budu čekat.
Nebudeš na mě čekat.
Budu. Tenhle stroj jede 345 km/h!
Ano, vím, ale kde mezi těmi místy pojedeš 345 km/h?
Ano, ale ty strávíš 2 hodiny na letišti, kde tě budou nevhodně prohmatávat
a seberou ti pastu na zuby.
Každopádně máš handicap.
- Jaký handicap? - Tady ho máš!
Vážně? Myslel jsem, že je v nemocnici.
Ne, doufal jsi, že je v nemocnici, ale není! Přijel až sem.
Chce se vrátit do práce.
Takže je ze mě opatrovník, to mi chceš říct?
Ano. Brýtro, Hammonde.
- Brýtro, chlapci! Jak se máte? - Velmi dobře.
Víš, že je to závoďák, že jo?
Ano, kromě toho, že má blinkry a zrcátko a světla...
Jo, ale byl vyrobený na závodění a víš, že závoďáky nikdy na silnici nefungují.
Po hodině v něm budeš vystrašený, že umřeš.
Po dvou hodinách budeš vystrašený v případě, že neumřeš.
Můžeme s tím už pohnout?
- Připraveni? - Ano!
Co to bylo?
- Nic, nic. - Vypadá to náramně!
Už jsem ho zase zvedl. Byl v režimu maximálního výkonu.
Dobrá. Připravit, pozor...
Ano.
Start.
Nemá šanci, že ne?
- Má, pokud budeš jen postávat. Jdeme! - Tudy, pojď.
Tak a opouštíme park.
Je to dobré.
- Pohni, Hammonde. - Jo, dobrá týmová spolupráce.
No tak!
Jo, je skvělé být zpět!
Protože to byl závod mezi autem a veřejnou dopravou,
měli jsme použít dvě linky metra, nadzemku na letiště JFK,
letadlo do Buffala, a pak dva autobusy do cíle
u Niagarských vodopádů.
Zatímco Clarkson měl před sebou 672 km nářez
z jednoho konce státu New York na druhý.
Ano! Zelená na 89. ulici.
A zelená na 90. ulici.
Burácíme kolem.
Je tu pár schodů. Zvládneš to?
Ano!
Hammonde, je jich víc.
"Začněte tlačítkem start. Anglicky."
"Rychlá tramvajenka. Hotově".
Ne každý průběžně komentuje svůj nákup jízdenky,
většina lidí to prostě udělá.
Nakonec mi padla červená,
ale to bylo v pořádku, protože jsem měl důležitý hovor.
Děkujeme za zavolání JetBlue. Jak vám mohu pomoci?
Dobré ráno, jmenuji se Jeremy Clarkson.
Máte rezervaci na jména James May a Richard Hammond
na ranní let z letiště JFK do Buffala.
Jistě. Máte jejich potvrzovací čísla a můžete hláskovat jejich příjmení?
Potvrzovací čísla nemám.
Vím jen, že mají omylem rezervaci do business třídy.
Což se neslučuje s firemní politikou, mohli byste je prosím vrátit do ekonomické třídy?
Jistě, podívám se na to.
OK, aktualizuji jim jejich rezervaci
a pošleme vám e-mailem potvrzení.
Můžu vám pomoci s něčím dalším?
Ne, v tuto chvíli ne, díky. Děkuji mockrát.
No, dnes ráno jsem ve formě!
Stejně jako nejhorší pečovatel na světě.
Pohni!
Nejnešikovnější řidič na světě uvízl v turniketu...
...a já si začínal zvykat na to monstrum, které mne hnalo Manhattanem.
Míval jsem starý Ford GT
a to byl skvělý vůz v každém ohledu,
kromě toho, že byl velký jako fotbalové hřiště,
vysílilo mě každé zavření dveří,
neviděl jsem v křižovatkách
a měl tak malou nádrž,
že ujel zhruba šest metrů mezi tankováním.
Ale tahle nová verze je úplně jiná.
Je delší, než ten, co jsem měl a širší
a je z něj hůř vidět a co je neuvěřitelné,
nádrž je dokonce ještě menší.
Vejde se do ní jen 45 litrů.
A to znamená, že v průběhu tohoto 672 km dlouhého závodu
budu muset tankovat... dvakrát.
Jejda.
Také má doslova nejtvrdší podvozek ze všech aut, co jsem kdy řídil.
Vím, že silnice New Yorku jsou hrozné, ale i tak je tuhý.
Je... Je tvrdší, než Robert Rosenberg.
Mezitím...
Tím jedeme.
Mimo toho, že se mohu vrhnout ze schodů víc nezvládnu.
Dobrá, tohle nám ujelo.
V GTčku jsem už opouštěl Manhattan.
Dobrá, musíme přes most George Washingtona.
Míříme do New Jersey.
Nepříjemné bylo, že můj bouřlivý pokrok
měl být brzy přerušen pracemi na silnici.
Provoz je horší, než jsem si myslel, že bude.
No tak!
"Vyhrazené místo pro osoby s postižením"
Ehm...Jamesi?
To nic, neboj.
- Cože? - Nic.
Jo, ale to platí pro obě místa, ne jen to moje.
Přijďte a uvidíte muže bez postižení sedět na vyhrazeném sedadle!
- Au! - Nikdo další postižený tu není.
Bylo by lepší, kdybych si tam mohl sednout já, je pro mne vyhrazené.
Je vyhrazené pro postižené.
- Jako jsem já! - Nejsi postižený!
Dočasně jsem!
Nejsi. Měl jsi úraz na dětském hřišti v důsledku svého hňupství.
To není postižení.
Divím se, že neděláš víc charitativní práce s různě schopnými.
Ano.
Rychlý Ford tu mají hodně rádi.
Stále, samozřejmě, protože je vnímán jako slušný hrdina.
Když jsme u toho, tenhle stojí 400 000 dolarů. (8,8 mil. Kč)
Vlastně za cenu jednoho pořídíte dvě Ferrari. Dvě!
Mezitím Hammond mířil k dalšímu vlaku v metru
s pomocí kapitána Soucitného.
No tak, dělej, no tak! No tak!
Takže to tedy ujelo. Jo.
Stalo se to, že jsme zmeškali vlak,
protože neumíš zpomalit, když je nad silnicí vyznačený "cíl".
- Skvěle! - Promiň, ale přesně to se stalo.
Já zatím sjel z mostu,
a GT mělo konečně prostor na protažení nohou.
Dobrá, silnice se trochu uvolňují,
čas zjistit, co tahle V6 dokáže.
Dobrá, jdeme na to, otevírám kohoutky!
Zatraceně!
To je stroj!
Jaký úžasný motor!
Je to přeplňovaná V6, nikoliv V8,
která by ve Fordu GT měla být
a 60% dílů sdílí s motorem z Fordu pick-up.
Přesto se cítíte jak v šíleném Caterhamu,
když na to šlápnete.
Také se mi líbí, že si nehráli se zvukem motoru.
Žádné elektronické triky, žádné umělé štěkání a práskání,
je to jen drsná ohlušující raketa.
Zatímco se Jeremy ohlušoval v New Jersey,
dokončili jsme cestu metrem
a chystali se nastoupit do vlaku na letiště.
- Vlak pojede za tři minuty. - Děkuji.
Zavolám Mayovi, zjistím, jak jsou na tom.
"Komu chcete zavolat?"
Vagíně.
Musel jsem mu v seznamu změnit jméno.
Normálně ho nemám pod Vagínou, je to daleko horší pojmenování.
Ahoj, to jsem já. Volal jsi.
Musíš mluvit hodně nahlas, mám celkem hlučné auto.
Chtěl bych vědět, v kolik budete na letišti?
Budeme tam za 25 minut.
Je to trapné, poutáš pozornost.
Doufám, že stihneme let 11 minut po 13 hodině.
Haló? Mayi!
Hádej co? Zase nejspíš blbnul s bluetooth. Hele.
- Ach. - Tak to nám nevyšlo, že?
To je ale zatracený rámus, fakt!
- Co s tím můžu udělat? - Dej do nich nějaké pružiny nebo něco.
Na dálnici jsem upadal v očarování GT ještě víc.
Tohle auto vlastně vyvinul tým pouhých 20 lidí
a udělali ho mimo dohled vedení.
Netušili, že se to děje.
Jejich jediným přínosem bylo, že trvali na tom,
aby mělo dole před sedadlem malou přihrádku,
aby když ho testovali v ulicích Detroitu,
měli kam uložit své Glocky.
A vlastně je z něj znát, že ho dělal malý tým.
Nemáte pocit, že by to byl produkt masové výroby.
Neumí nic dělat jemně, nebo tlumeně, nebo zlehka.
Prostě ho miluju!
V nadzemce jsme konečně také rychle postupovali.
- Je to celkem dobré, že ano? - Je to výborné.
Kolik myslíš, že to jede?
- Asi 100 km/h. - To je skvělé!
Sleduj. Vlak jede rychleji, než auta.
Ale ne rychleji, než jede moje auto.
Protože teď jedeme plynule,
přepnul jsem ho na "komfort" a můžu si odpočinout.
Kancelář mne vybavila audio knihou,
která mi v tom pomůže. Jdeme na to.
Už od narození jsem věděl,
že uvolnit je znamenalo otáčet proti směru hodinových ručiček,
drobná pružinka, která se stlačovala...
Bohužel se ukázalo,
že je to kniha Jamese Maye, kde vypráví, jak opravovat věci.
V pěti letech jsem neznal,
jakou službu spraví svinuté hnací péro
při demontážním postupu,
a stejně tak kvantovou událost. Byla tam...
Na letišti JFK jsme byli hned...
Naskočivší Hammond nás zase zdržoval...
...tak jsem se rozhodl ho zrychlit.
Uvědomuješ si, že není na vlastní pohon a budeš mne muset tlačit?
- Jo, to nevadí. - Skvělé.
Je to lepší než zbytek dne poslouchat to cvakání.
Opravdu jsi trpěl, kámo. Nevím, jak jsi to dokázal vydržet.
Díky.
- Provedu jen rychlý test brzd. - Jo.
Jo, fungují.
Kryt se uvolnil,
podezřele lehce, jak si nyní uvědomuji.
Uvnitř byly další šrouby a já pokračoval,
jako jeden z Carterových archeologů...
Jak to, že při tom čtení neusnul?
Sestavuje budík a udělal z toho audio knihu.
Ach Bože!
Hammond měl nyní čtyři kola
a vedlo se nám dobře.
Je to tak lehké!
Prosím vyndejte vše z kapes.
Ačkoliv...
Dokážete se postavit?
Ano, mé berle, Jamesi, máš mé berle?
No, nechal jsem je...
Nedostanu se tam bez berlí.
Stěžoval sis. Myslel jsem, že už je nechceš.
- Nechal jsi je tam! - Jsi na vozíku.
Je to jako záložní padák, neřekneš si: "Ten nepotřebuji!"
Nemáme berle. Můžeme prosím skrz?
Musíme mu udělat osobní prohlídku.
- Co prosím? - Osobní prohlídku.
Dobře.
Pro něj to možná dobré bylo, ale pro mne tedy rozhodně ne.
Dobrá, tak já vám dnes udělám osobní prohlídku, ano?
- Dobrá pane. - Osobní prohlídka spočívá v tom,
že začnu u hlavy a skončím dole na špičkách nohou.
Ve vašich citlivých oblastech musím použít hřbet rukou
v klouzavém pohybu od pasu dolů přes vaše slabiny
a napříč slabinami též,
poté se posunu dolů po vaší noze, dobrá?
Hlášení - zbývá 480 km
a spotřebu mám 14 l/100 km a to jsem na dálnici.
To není špatné. Není to Prius, ale není to špatné.
Teď by měli být na letišti a měli by jim sahat na ptáky
a konfiskovat deodoranty.
Budu sahat nahoru a dolů, dobře?
Dolů.
Ještě jednou nahoru a dolů zepředu nohy.
V tuto chvíli jsem se rozhodl,
že Hammondovi a Mayovi život ještě víc osladím
dalším hovorem jejich aerolinkám.
Děkujeme za zavolání JetBlue. Jak vám mohu pomoci?
Opravdu je mi líto, že vás znovu otravuji. Tady Jeremy Clarkson.
Předtím jsem s vámi mluvil
kvůli přeřazení pana Maye a pana Hammonda do ekonomické třídy.
- Jo. - Kdybych vám řekl,
důvěrně, že oba právě vylezli z protialkoholní léčebny.
Takže v průběhu letu, mohli byste prosím zajistit,
že jim letušky nedají žádný alkohol?
Děkujeme, že jste nám to sdělil.
Zanesu do rezervace poznámku
a předám ji posádce.
Ujistíme se, že vyhovíme této speciální žádosti.
Děkuji za pochopení.
Dobře, na shledanou.
Volám Vagínu.
Moment.
- Haló? - Kde jste?
Na letišti. Jak jsi daleko?
Ujel jsem 245 km.
- 245? - Jo.
Dobře, no, tady tě doženeme.
Budeme nastupovat do letadla, co letí 800 km/h.
Jak dlouhý je let?
1 hodinu a 15 minut.
Jasnačka. Doslova jsem mohl...
Mohl bych za chvíli zastavit a dát si oběd.
Jo, jo, jo. Uvidíme se v cíli a necháme ti zteplalé pivo.
Rozhodně budete potřebovat panáka, jestli se do cíle dostanete.
Musím jít, mám důležitou práci.
Ahoj.
Ekonomická třída bez alkoholu!
Dnes rozhodně zvítězím.
Hovor skončil, šlápl jsem na to
a vrátil se do hlučné zóny.
Pokračování za chvíli...
Upřímně...
...neuvěřili byste,
prostě byste neuvěřili, jaký hluk to auto produkuje.
Je prostě... Je prostě tak neúprosný.
Neumím si představit, že bych s tím bzučícím trubcem vydržel.
Jo, je to bzučící trubec.
Prostě mele a mele a mele.
Myslíš si, že jsi na tom byl špatně, já ale cestoval s hendikepovaným!
Jamesi, nemáme rok 1950. Správný termín je "postižený".
Není postižený, je jen neohrabaný.
Co?
Vlastně, ohledně toho celého, mohoucí lidé si často myslí,
že vše, co život usnadňuje
a zpohodlňuje pro postižené už bylo provedeno.
Ale když se v té situaci ocitnete,
zjistíte, že opravdu nebylo.
Grand Tour, pořad, který se stará.
Tento týden postižení
a příští týden bude o lidech s BLT.
To je sendvič.
- Jak je ta zkratka, co myslím? - Myslíš LGBT.
Ano, to je ono.
To jsem myslel, nikoliv BLT. Každopádně...
Je to Lesbičky, Gayové, Bůček a Tomato.
To je můj oblíbený sendvič, a ten budeme dělat příští týden.
Později ale budeme pokračovat se závodem, takže neodcházejte.
Rozhodně, to bude později.
Ale nyní přišila chvíle, abychom se opřeli o upovídanou pouliční lampu v Upovídané ulici.
Letošní sezóna formule 1 skočila a jsem si jistý, že všichni víte,
že se Lewis Hamilton stal mistrem světa
a musím říct, že to byl skvělý výkon,
na tom se všichni shodneme.
- Ježíšek byl jistě velmi potěšen. - O tom není pochyb.
- Jsou takoví. - Jsou si blízcí.
Nejzajímavějším momentem celého ročníku
pro mě bylo pódiové vystoupení po velké ceně Mexika,
kde, podle mého názoru, Kimi Raikkonen vytvořil světový rekord
v délce pití šampaňského.
Vážně?
Opravdu, všichni ostatní jen stříkají šampaňské kolem sebe.
Nevím, jestli jste si toho všimli, ale on nasadil...
Pomyslel jsem si: Já vím, že Finové mají rádi alkohol, ale tohle...
...on musí mít snad hrdlo z titanu!"
Představ si to krknutí potom, poté, co vypil celou láhev.
Ohromující.
Řekl bych, že problém je v tom, že pro většinu lidí
je šampaňské na pódiu jen rituál,
ale pro Kimiho Raikkonena, je to jen další drink,
který si dal naposledy před dvěma hodinami.
Vždycky mě zajímalo, jak to je v Abu Dhabi,
tam na pódiu jezdci dostávají jen růžovou vodu místo šampaňského.
Když Kimi dojíždí závod na třetím místě, tak si asi říká:
"Za 20 minut půjdu na pódium a budu muset pít růžovou vodu."
Takže zpomalí a... "Ale ne, dojel jsem čtvrtý,"
"zajdu si do svého karavanu a dám si pivo".
- Pořádně se nadlábne! - Chci říct, je to Fin! Tohle oni dělají.
Nicméně.... téma samoříditelných aut. Říká se, že jejich éra přichází.
- Ano. - Tento týden jsme se dověděli, že celý nápad má vážný nedostatek.
Ve městech jako New York,
a asi i všech ostatních velkých městech,
budou lidé, kteří tato auta řídí a jistě i auta jako taková šikanováni.
- Šikanováni? - Ano, tak se to říká.
Je zcela zřejmé, že tato auta budou naprogramována tak,
že za žádných okolností nepřejedou člověka, že?
Což znamená, že si před ně budete moci stoupnout.
Chci říct, kdybyste chtěli.
Určitě půjdou dělat i lepší věci, třeba je kousek zahnat.
Mohl bych je kousek zahnat a taky bych to udělal.
Umíte si představit to pokrytectví člověka,
který bude sedět a číst si noviny ve svém novém samořiditelném autě
"Já neřídím, jen tak si čtu noviny, zatímco mě auto veze domů."
A vy budete moci udělat: "Zpátky, zpátky"
A auto si řekne: "Nesmím toho člověka přejet!"
Zaženete ho do řeky. Přesně to bych udělal.
Jejich palubní počítač bude obsahovat algoritmy
pro všechna etická rozhodnutí, která budou muset dělat.
- Vezmete si falešné dítě. - Dobrý plán!
Přijdete k autu a to si bude myslet:
"Falešné dítě nebo tlustý frajírek v obleku?"
- A sjede do řeky. - Přesně tak.
To by bylo ohromující, bohužel, myslím si, že opravdu nezávislá auta
přijdou až dlouho poté, co budeme všichni 3 po smrti.
Nemohl bych s tebou souhlasit víc.
Ta budoucnost je vzdálená dlouhé roky, dokonce desítky let.
Pro roboty jsou tato rozhodování stále neuvěřitelně složitá
S těmi roboty máš naprostou pravdu.
Stále ještě nevlastním robota, který by mi zvládl uvařit čaj,
a to je poměrně jednoduchý úkon. Nebo donést pantofle.
- Prostě domácí práce. - Sex-boti ještě nejsou v prodeji.
To jsou ale lidé z Essexu, ne?
Dokonce je o tom pořad v televizi.
- Je tu někdo z Essexu? - Jmenuje se Orange Sex...
Vy jste z Essexu? Koukněte, máme tu sex-bota.
Ahojky!
To si o vás myslí Richard. Já ne.
To je úžasné. Je neuvěřitelně přesvědčivá!
Umíte udělat tohle?
Můžeme tohle téma opustit? Dostaneme se někam, kam nechceme.
Tak já bych to na závěr celé shrnul takhle.
Pokud někdo řekne: "Vyrobili jsme perfektní samořiditelné auto."
Vezmu ho do Bolívie na začátek silnice smrti (*El Camino de la Muerte)
a řeknu mu: "Sedni si dovnitř a čti si noviny,"
"zatímco tě auto poveze nahoru míjíc autobusy těsně vedle 300 m srázu."
"A pokud si na to troufneš, a dojedeš až nahoru,"
"aniž bys měl hnědo v kalhotách... ...tak si jedno auto koupím!"
"Užívej si čtení novin během cesty." To nebude fungovat.
To ne, máš pravdu.
Takže to bylo téma samořiditelných aut.
Nemusíme se bát. Popojedeme?
Ano, pojďme dál. Další zajímavostí tohoto týdne bylo to,
že Jeremyho oslovili, aby se stal tváří...
- Ó, ano! - ...vinařství
- v jižní Francii. - Ano, přesně tak..
Co si asi tak myslí?
Dokážete si představit lepší práci?
- No, jasně. - "Jsem tváří Chateau......"
Jak to asi tak bude probíhat? "Kde je váš maskot?"
"Je tamhle vzadu, úplně na šrot,"
"tak, jako vždy."
Ty nejsi zástupce vinařství, ty jsi jejich zákazník!
Promiňte, leží vzadu se zápalem plic.
- Maskotový zápal plic. - Pořád vás baví se v tom vrtat?
Netuším, jak to bude vlastně fungovat protože problém je,
že ani jeden z nás nikdy nedělal v reklamě.
Možná vás to překvapí, ale oblékáme se sami.
Ne, tím jsem nechtěl říct, že si navzájem pomáháme do oblečení.
Nemáme žádného oděvního sponzora. Vím, že vás to položí, až to uslyšíte.
- Sám sobě modelem. - Ano, tak to je.
Normálně jdu do obchodu, koupím si boty a kalhoty
za své vlastní peníze. I hodinky.
Všechno si kupujeme sami.
A právě proto nevíme, jak reklama funguje.
Je vtipné, že to zmiňuješ, protože pamatujete si to růžové fialové
ragby tričko, které jsem roky nosil
- Ano. - Víte, o kterém mluvím.
- Je to "top". - Ano, vím. "Top"?
- Je to "top". - Řekls, "top"?
- Je to top. - Není to top!
Není to košile, není to tričko.
Hammonde, nikdy předtím jsem to neřekl a slibuju, že už to nikdy v životě neřeknu,
ale v tomhle souhlasím s Jamesem.
- Chlap nemůže nosit "top". - Normálně ne,
ale tohle je... Technicky jde o "pruhovaný top".
Nicméně, o tohle nejde. Kdysi jsem byl na jedné akci,
přišel ke mně chlápek a vzal si mě bokem.
Byl z Gantu, velké americké oděvní společnosti,
- která tu věc původně vyrobila - to TRIKO! - Top.
Prosil mě a říkal mi: "Prosím tě, už ho nenos."
A pak...
Pak to bylo ještě lepší.
Řekl mi: "Pokud to tričko přestaneš nosit,"
"můžeš mít tolik oblečení zdarma, kolik jen budeš chtít."
Ale já jsem řekl ne, protože jsem blb.
Hej! Co kdybychom... Proč neuděláme...
- Co? - Sponzoring naruby.
Právě mi to došlo..
Pamatujete si, jak mi v Levi's řekli, že ničím jejich pověst
- To řekli! - Protože vždycky nosím Levi'sky.
Neměl bych jim říct: "Dejte mi 100 táců,"
"a budu nosit Rounders"
- Ehm... - A co hodinky?
Takhle si sednu, a řeknu něco strašně urážlivého
milionům lidí na světě. OMEGA
Pokud mi pošlete 50 táců, budu nosit Rolexky,
což je značka hodinek všech idiotů na světě.
Já teda nejsem právník...
- Mm-hm? -... ale není tohle vydírání?
Je to vydírání.
Prostě je.
Mám lepší nápad.
Proč nenavrhneme lidem, že mohou dražit možnost
mít logo na podvozku Richardova auta?
Protože je docela pravděpodobné...
Ano.
Děkuji.
- Děkuji. - Představte si ten komentář.
"A tady jede Richard Hammond. Ale ne, otočil to na střechu! PEPSI"
- To je velmi dobrý nápad. - Pojďme dál.
A to je konec Upovídané ulice. Teď o tomhle.
Představte si, jaké by to bylo být návrhářem aut.
Milujete auta, vždycky jste milovali.
Vaše sešity ve škole byly plné obrázků aut.
Pilně jste se učili dostali jste se na vysokou,
Učili jste se geometrii, proporce
a klasicismus a aerodynamiku a legislativu.
Jednoho dne získáte diplom
a dostanete se na své vysněné místo někde jako u Mercedesu.
A strávíte vaše první čtyři roky
navrhováním tlačítka bezpečnostního pásu pro hatchback A-třídy.
Přesně, nebo rukojeti zavazadlového prostoru pro dodávku. Super!
Takhle jako děti nesnili
o návrhářství aut, že?
Z tohoto důvodu se z nich občas stanou mrzouti a říkají managementu:
“Mohli byste nás prosím nechat udělat něco zajímavého?”
A tohle se očividně stalo ohledně nového Mercedesu GT R.
Víte co návrháři říkají: “Může být zelené?"
"A může mít čumák, který půjde použít na prosévání malých korýšů?"
"A může být kapota dlouhá devět mil?"
"A může mít žábry jako v Battlestar Galactica?”
Šéfové si samozřejmě mysleli: "Stávají se z nich idioti"
Ale aby byli v pohodě, nechali je při tom.
Ale výsledkem je skutečně vyzývavé auto pro ty,
kteří mají mentální věk tak kolem osmi let.
A to jsem já a kterýkoliv jiný muž
Dělá to i dětské zvuky.
Vynikající
Nicméně bohužel,
protože návrháři mohli dělat, co chtěli,
inženýři protáhli obličej a řekli:
"Chceme mít také volné ruce!"
Problém je, že na rozdíl od návrhářů,
kteří jsou okázalí a obvykle opilí,
inženýři mají tendenci být velmi praktičtí.
Dá se to poznat už jen z pohledu na jejich kalhoty.
Takže i sem umístili všelijaké praktické věci.
Má to klapku, například, která se sama spouští
ze spodu auta když jedete rychle,
aby se snížil tlak vzduchu,
což doslova přisaje auto k asfaltu
a dá vám větší přilnavost.
Potom je zde kontrola trakce,
kterou můžete vypnout tímhle tlačítkem.
Potom se můžete rozhodnout, jak moc to má být vypnuté
tímhle kouskem Lega
Takhle se to otočí a je to skutečně velmi vypnuté.
Pak to otočíte a teď je to jen trochu vypnuté.
Nikdy jsem nevěděl, že “vypnuto” je proměnná veličina
ale tady to je.
Dobře, další věci, karosérie je vyrobena z uhlíkových vláken,
titanu, hořčíku, aby byla lehčí.
A vzadu má dva Venturiho tunely,
krátké řazení a řízení čtyřmi koly.
Na GT R je mnoho technických věcí, skutečně,
Ale je opravdu…
…velmi rychlé a velmi dobře promyšlené.
Zatáčení, díky řízení 4 koly,
je neskutečné a když projíždíte...
Zubní klinika ve Swindonu, řízena zubaři, přívětivá pro pacienty.
...je jako malý a velmi dychtivý pes.
Potom máte převodovku, která byla asi konstruována nějakou věštkyní,
protože to vždy vypadá, jako by věděla,
co bude následovat.
To je neobvyklé.
Ale nejlepší jsou brzdy. Jste připraveni?
Koukejte.
Utrhl se mi obličej? Asi jo, že jo?
Žádný div, že tohle GT R drží rekord nejrychlejšího kola
pro auta se zadním pohonem na Nürburgringu
A to je jeho problém.
Protože Mercedesy AMG vlastně nemají lámat rekordy.
Neměly by být obzvlášť rychlé.
Kupujete Mercedes AMG, protože chcete dělat tohle…
…dělat hodně hluku
při skluzu v kouři z vlastních pneumatik.
V Mercedesu AMG nechcete jet do zatáčky ostře ve 240,
Chcete zatáčet jen tak s úsměvem, přibližně ve čtyřicítce.
A je tu ještě další věc...
...motor.
Je to V8 s dvojitým turbem, má 577 koní, a to je moc.
Nicméně stejný motor v sedanu E třídy má více jak 600 koní.
Tak proč nepoužít stejný motor také tady?
Jediný možný důvod je, že velmi brzy,
bude mnohem silnější, a rychlejší verze tohoto auta.
Tak proč ho kupovat teď?
To je dobrá otázka.
Nedělal bych to.
Takže kdo by kupoval takové auto?
Já nevím. Nesetkal jsem se s nikým,
komu by se líbilo a koupil si to.
Kromě toho, když chceš něco,
co je jako Porsche, proč si nekoupit Porsche?
Protože Porsche vyrábí skutečně dobrá Porsche.
To vyrábí, fakt.
Skutečně dobře vyrábějí Porsche. Od tvého natáčení jejich nové GT2
projelo Nürburgring rychleji než GT R.
Nejhorší věc je,
tohle bylo vůbec poprvé, kdy jsem natáčel Mercedes AMG a skončil jsem den
na těch samých pneumatikách.
A to nemám rád.
Já chci Mercedes AMG, který si kouše do vlastní nohy v každé zatáčce.
K tomu je určen.
Ale pokud jste ta kategorie lidí, která si chce koupit uřvané limetkově zelené auto,
které vypadá šíleně, ale vlastně není, potom asi budete chtít vědět,
jak rychle objede náš Eboladrom.
Jo. Loni jsme to zkoušeli
prostřednictvím Američana.
Nebudeme ho ale dál používat, protože nerad jezdil do Anglie.
A protože jste ho všichni nesnášeli.
- Jo, to taky. - Trošku.
Faktem je, že jsme potřebovali nějakou náhradu.
Potřebovali jsme nového řidiče. Strávili jsme posledních devět měsíců
zkoušením každého, kdo nás napadl.
Bývalé jezdce F1, rallye, kaskadéry, testovací řidiče,
dokud jsme neskončili u toho nejrychlejšího.
A tady je.
Správně, tady je.
A vyjela. Čistý start, žádné hrabání.
Na plný výkon V8 s dvojitým turbem.
Do první zatáčky. Ubere?
Ne, neznělo to tak.
Správně, druhá zatáčka, krásně drží auto.
Bože ta věc vypadá, že drží.
Správně, pokračujeme, tohle je trošku obtížné.
Podívejme se, jak to tady zvládne.
Sedí.
A je rychlá.
Jede na hraně, má dvakrát podřazeno
Micheliny úpí v bolesti, ale to je…
Podívejte se, jo. To je na milimetr přesně.
Teď zpátky na nerovinku.
Skutečně má jen jednu polohu plynu, a to na podlaze.
Teď ubírá a jede kolem Domu staré paní.
Pracuje s přilnavostí v nízké rychlosti
A znovu na plyn, okolo Trafa.
Nemá žádné slitování.
Brzdí pěkně pozdě.
Pěkná stopa do předposlední zatáčky.
Zbývá jen Pole ovcí.
Šlape na to a protíná cílovou čáru.
To bylo impozantní kolo. Ale podívejme se, jak bylo rychlé, tady to je.
Tak to bylo rychlé.
Jo
Zatraceně!
1:18,7. To je rychlé.
Jo, to je a ona je neskutečná řidička.
Je fenomenální, absolutně fenomenální.
Jsme poctěni, že ji máme na palubě.
A teď přišel čas na "Rozstřel osobností".
ROZSTŘEL OSOBOSTÍ
Ano a opět je to mezinárodní soutěž,
protože baseball soutěží s kriketem.
Zkrátka a dobře, snažíme se zjistit,
kdo je na světě nejrychlejší
a na živobytí si vydělává házením a chytáním malých koulí.
Prosím přivítejte
Kevina Pietersena (*1980, JAR) and Briana Wilsona (*1982, USA)
Pánové!
Dobrý den.
-Jak se máš, Kevine? -Dobře.
Super, posaď se.
Briane, rád tě vidím.
To je ale ohoz!
To je správné oblečení na natáčení…
Rád bych vám poděkoval, že jste přišli.
Děkujeme za pozvání.
Začneme jednoduchou otázkou.
No, vlastně tak lehká není.
Kevine, mohl bys našim americkým divákům vysvětlit,
co je to kriket?
Myslím, že mám velké štěstí. Máme...
Už teď se nudím!
- Ne, pokračuj, zkus další odpal! - Ne.
Prostě nemám kriket rád a mám z něj sennou rýmu.
Pokračuj...
No, je to docela složité - zvlášť pro Američany.
Často hrávám s Američany golf
a oni mi doslova po dvou minutách říkají,
abych šel pryč a nadávají mi,
protože nechápou, jak můžeme hrát jednu hru 5 dní a nedojít k výsledku.
Existuje ale kratší verze kriketu, známá jako T20, kterou zná i Brian.
Byl v Indii a T20 tam hrál
a jistě potvrdí, že je to super hra.
- Řekl bych, že i ty bys mohl hrát T20. - Ne, nemohl.
Při kriketu stojíte ve vnějším poli, čekáte na padající míček...
a ten vždycky spadne na špičku...
Tohoto prstu?
- Ano, a všichni křičí. - To mi vyhovuje.
Všichni křičí, upustíš míček,
jdeš na odpal a nějakej velkej chlápek...
Je to naprosto zoufalé, a jak říkáš, takhle to pokračuje celých 5 dní.
A než budeme pokračovat,
možná bys mohl vysvětlit britským divákům,
co je to baseball.
No, není o moc zábavnější než kriket.
- Je to o trochu rychlejší. - Viděl jsem...
Viděl jsem pár záběrů baseballu ve filmech
například ve filmu Dobrý Will Hunting je jedna scéna.
Vypadá to jako rounders*. (hra, kterou hrají v Británii malé holky)
- Až dneska jsem zjistil... - Je to rounders, že jo?
Až dneska jsem zjistil, co je to rounders,
a abych byl spravedlivý, ne, není to rounders.
Muži ten sport hrají taky.
Můžeš hrát baseball opilý?
- Řekl bych, že asi ano. - Protože ty...
Každý hráč kriketu, řekl bych.
Všichni jsme nalití. Jsou to ochlastové.
Všichni slavní hráči kriketu,
všichni tři bratři Flintoffové, Warneovi - ochlastové.
- Ochlastové? - Prostě násosky.
- To je v pořádku. - To takhle můžete říct?
Anebo jim můžeme říkat "zástupci".
Se "zápalem plic". Tak to je.
Ohromilo mě, když jsem četl, kolik toho anglický kriketový tým,
myslím, že i australský tým,
a řekl bych, že v JAR je to stejné...
kolik toho vypijí při takzvané "čajové pauze".
Existuje světový rekord
v množství alkoholu vypitého na palubě letadla
australským hráčem kriketu při cestě na Ashes
a tenhle australský hráč vypil 52 piv během letu z Austrálie.
Tak to je mazec.
To je fakt hodně.
- To je opravdu hodně. - To je hodně alkoholu.
A teď se musíme přesunout k autům.
- Poté, co jsme probrali sport. - Jistě.
Začneme s tebou, Briane.
Tys měl, dá-li se to tak říci, dost nešťastný začátek řidičské kariéry.
No, nebyl to nejlepší start.
Bylo mi 16 a dostal jsem řidičák.
Hned první den jsem dostal pokutu za rychlost, to se asi dalo čekat.
Druhý den, asi v jednu v noci
a asi platila večerka, měl jsem být v určitou hodinu v posteli.
A jako šestnáctiletý jsem si říkal: "Ne, nemusím."
Takže jsem projel stopkou
a po chvíli jsem vzadu uviděl modré světlo, a tak si říkám,
"Řídím Thunderbird z roku 1994, s V8 motorem."
Tak jsem přidal.
A dostal jsem se do policejní honičky.
- Adrenalin začíná pracovat. - Druhý den s řidičákem? - Ano.
Jel jsem naší čtvrtí a omylem srazil elektrický rozvaděč
a přestala jít elektřina. Cítil jsem se dost blbě.
Ale nechal jsem poldu v prachu za sebou.
Přijel jsem před dům a protože jsem vypnul zapalování,
autu se rozsvítila automatická parkovací světla.
Takže poldovi stačilo jen jít po rozsvícených světlech
a zatknul mě na příjezdové cestě.
Takže jaký je trest za...
Kolik ti dají? Za to můžeš jít do vězení.
Nechápu, že tě zastavili, protože ty vypadáš jako účetní.
To je můj outfit na úterý. Měl bys mě vidět o víkendech.
Kevine, tvoje první auto byl Nissan.
- Pulsar. - To je docela nuda.
Nebyl tak dobrý jako V8 Thunderbird, že?
Byl nudný, až na pár vychytávek, Měl jsem pár vylepšení.,
které mi tam nainstaloval můj zesnulý dědeček.
V Jihoafrické republice je docela vysoká zločinnost,
takže pod zapalováním byl přepínač,
který jste museli zapnout, než bylo možné nastartovat auto.
A pokud jste ten knoflík nezapnuli do 20 vteřin, tak auto...
Vybouchne a zabije všechny v okolí 30 metrů.
- To je zabezpečení! - Jihoafrický styl.
Pak tam byl další,
pokaždé, když jste zařadili zpátečku, auto dělalo: "Doo, doo, doo."
Jako drsný 18letý řidič se projíždím Durbanem
A pokaždé, když zařadím zpátečku, se každý otáčí: "Kde je ten zatracený náklaďák?"
Jenže to byl jen malý červený Nissan Pulsar...
Takže jsi v podstatě trošku divočejší řidič.
Nekoupil sis jednou i policejní auto?
Měl jsem policejní auto.
A policie mě v něm zastavila...
Zase? Za co tě zastavili?
Nebyla to ale moje chyba.
Říkali mi, že se snažím hrát si na policajta,
což ale nebyla pravda, bylo to prostě jen cool auto.
Možná jsem ze srandy zastavil kámoše, jako vtip.
- Kdo by to neudělal? - Mělo to auto sirény?
Ano, mělo sirény.
Jel si vůbec někdy někam autem, aniž by tě stavěla policie?
Jen tak přemýšlím, když se vrátím ke sportu,
když jsi hrál kriket v Indii,
dostal ses tam do problémů.
- Ano a cítil jsem se dost provinile. - Opravdu?
Byl jsem na opravdu velkém hřišti, kde se hrálo asi 100 různých zápasů,
všechny děti z okolí tam hrály
a řekly mi, "Hej, chceš to zkusit?"
Nikdo mi neřekl žádná pravidla s těmi malými...
- Jak jim říkáte, branky? - Branky. - Tyčky. -"Takže co mám dělat?"
Daly mi do ruky něco jako malé pádlo a řekly,
"Prostě se tam postav a tenhle člověk na tebe hodí míček."
Takže nadhazovač hodí míč, ten se dotkne země a já si říkám, "Cože?
To je špatný nadhoz." Míček trefil branku
a všechny děti se mi začaly smát.
"Čemu se smějete? Chci další pokus!"
Tak jsem se k tomu postavil, odpálil, a dal jsem tomu pěkně na prdel.
Míček letěl z hřiště a trefil protější činžák
a já jsem si pomyslel, "Jsem nejlepší!"
A chlápek, který mě tam vzal mi řekl, že to byl jejich jediný míček.
A okamžitě mě napadlo,
"Co jsem to provedl?"
"Opatrovali jsme ten míček v našem městě po tři generace."
- To je možné. - Hýčkali si ho.
Vraťme se zpátky k autům,
jestli to chápu správně, ty jsi měl kdysi Opel Vectra.
- Měl. - A řekl jsi našemu kolegovi,
který ti volal a zjišťoval informace:
"Nemám nic zajímavého, co bych o něm řekl."
Jsem známý tím, že říkám věci na rovinu.
Jednou jsem dělal pořad v televizi, kde jsem Vectru zrecenzoval
a vůbec nic mě nenapadlo.
Měla čtyři kola a (PÍP) sedadlo.
Proč jsi ji měl?
Opel byl sponzorem týmu.
Sponzoroval vás Opel?
To bych se sebral a šel dělat jiný sport.
A teď se konečně dostáváme k tomu, proč jste tady.
Jste teprve druhá dvojice, která jezdila po našem okruhu.
- Jaké to bylo? - Bylo to...
Na asfaltu mi to přišlo v pohodě,
ale jakmile jsme sjeli na šotolinu, bylo to dost složité...
- Bylo to strašidelné. - Vážně?
Já si to strašně užil!
Trsy trávy lítaly všude kolem,
na chvíli jsem sjel mimo cestu, byla to zábava.
Ano, slyšel jsem.
Do příštího týdne ji opravíme.
Nejdříve se podíváme na tvé kolo, Kevine.
Pusťme záznam a podíváme se, jak ti to šlo.
To je zpomalený záběr startu?
Ne, ne, postupně nabíráš rychlost.
Pojď, Kevine!
Tomu říkám odhodlaný výraz.
Řežeš zatáčku, ale dvě kola ti zůstala na trati, to je pěkné.
Ano, děláš to jako já. Tady trochu zabrzdit,
a pak se nechat vynést do části, které říkáme "Obtížný kousek".
Tady to začínám pěkně klouzat.
Musíš dávat dobrý po...
Tohle je opravdu dobré na člověka, který vyrostl na Nissanu Pulsar.
Kevine, seš úplné pako!
Teď jedeš pěkně smykem.
Tady musíš smykem, aby to dobře jelo.
Systém řízení trakce tě zachránil.
A teď naplno přidat do "Obtížného kousku č.2".
- Auto jede fakt dobře. - Krásný průjezd
- To bylo těžké. - Jo.
Tohle je těžká část, pěkně to klouže,
když se vracíš zpátky na asfalt. Říkáš si, pohoda, ale není.
Pneumatiky dostávají vážně zabrat, to vypadá pěkně.
A teď do rovinky.
Jedem, baby! Jedem, baby!
Je to o dost větší zábava, než kriket!
Stejně jako například spánek.
- Jel jsi naplno? - Jel, a pak jsem to pokazil.
Zkazil jsem to, minul jsem správnou stopu.
Chce to odvahu jet tady naplno. Jsi v cíli, dokázals to.
Dokázal. Čas?
Takže...
Čas?
- Trpělivost. - Čas?
Jako hráč kriketu, víme, že musíš být trpělivý,
protože, co jiného bys taky potřeboval?
- Nebylo to špatné. - Ne, vypadalo to dobře.
- Briane. - Ano.
- Chcete vidět jeho kolo? - Ano.
Pojďme se podívat na Briana.
Žádné plazení se přes startovní čáru.
Jdeme na to. Jeeeeee....
To byla ale barevná kombinéza...
Podvod! On podvádí!
Podvodník!
Tohle není Formule 1,
nebudeme ho penalizovat. Nemáme inspektory.
Pane Bože, jde na to ostře.
Drží se dobře,
musím říct, že to je pěkně odvázaná jízda.
Hoří!
Do štěrkové zatáčky, to je krásný průjezd.
Koukněte na ty odletující kameny.
- "Obtížní kousek č. 2" - A naplno!
Myslíte si, že to nebude klouzat, ale klouže to.
Stane se to pokaždé.
Pěkně si to udržel, Briane.
Opravdu ti to jde.
A teď hlavní rovinka, trošku oddechu...
Joooo.
No, úplný odpočinek to není.
Jel jsi naplno?
- Jel jsem... - Naplno, to je dobře.
Těžce na brzdy.
To není vůbec špatné.
A jsi v cíli. Oba dva jste dojeli.
Tak, mám tu vaše časy.
Řeknu vám, jsou opravdu, opravdu těsné.
Ty jsi jel hladce, jako na kriketu.
- Ano. - A ty jsi jel odvázaně.
- Ano. - Ty časy jsou až směšně blízko.
- Tak jdeme na to. - To napětí mě....
Jo, jo.
- .. mě zabíjí. - Dobře, Kevine.
- 1:17.2. - 1:17.2?
Takže v tuto chvíli jsi nejrychlejší člověk, který kdy jezdil po naší trati.
- Až do... - Přesně v této chvíli.
Ještě asi tak 30 vteřin...
Brian Wilson to má za....
1:17...
- Celých jedna. - Chci to vědět!
.. celých pět.
Sakra!
Opravdu, rozdíl jsou 3 desetiny vteřiny.
Dobrá práce.
- To bylo těsné. - To je pěkné.
To je krásný výsledek, jsem s ním spokojený.
Takže jsi stále nejrychlejší závodník na naší trati.
- A ty jsi přijel tak zdaleka kvůli ničemu. - Díky.
- Doslova k ničemu. - Toho si cením.
Byla to velká radost mít vás tady...
Já se přijel dívat na ovce.
Vezmi si jednu domů. Takže to máme, dámy a pánové.
Brian Wilson a nejrychlejší člověk, který vydělává peníze
házením, trefováním a chytáním malých koulí! Kevin Pietersen!
Děkuji vám, pane, děkuji.
A nyní...
Takže tento týden závodíme
z Central Parku v New Yorku k Niagarským vodopádům
a jedná se o Jeremyho v novém Fordu GT
proti Jamesovi se mnou v celé škále veřejné dopravy.
Ano, a když jsme opustili akci, Jeremy byl s autem na míle ve vedení,
pomalu ohlušován zvukem motoru.
Ale teď jsme se chystali ho dohnat
při nastupování na palubu letu do Buffala.
- Děkuji. - Díky.
- Au! - Promiň.
Uhněte z cesty. Uhněte, závodím.
Ahoj. Ahoj.
Nepřekážejte někomu, kdo právě po 43 letech přestal kouřit.
Mezitím...
Musí jet v tomhle?
Ano.
Fajn, uvidíme se na palubě.
- Vítejte na palubě. - Dobrý den. Děkuji.
Ó Bože.
Ahoj. Ahoj.
Jo.
Fajn.
Po 256 km byla prťavá nádrž GTčka skoro prázdná.
Bude to rychlý průjezd boxy. Jasně, benzín.
Ach, prosím, ať to není jedna z těch hloupých amerických,
kde člověk musí nejdřív zaplatit, nevím, kolik chci.
Bohužel byla.
Ne.
Debetní kartou ne.
Nemám... Ach.
Cože?
Všechny východy jsou nahoře označeny...
Je to dost neobvyklé, business třída vzadu, že?
Představ si, jaké je to vpředu.
Musí to být asi takhle.
Je to celkem dobré, sedět v business třídě vzadu, prohlížet si celý letoun.
Tohle je Embraer 190. O těch ti můžu vlastně trochu vyprávět.
Připravte se na vzlet. - Božínku, nemůžeš, mluví.
Zdravím. Mohu... Stojan psal...
Píše to: "neschváleno". Má čip? Asi to bude čipem.
Jak zaplatím? Protože...
Zapnu pistoli, Načerpáte, kolik potřebujete
a nechám vás projet kartu potom.
Děkuji moc.
Když mluvíte jako Hugh Grant, dostanete se všude.
Každou minutou si Richard Hammond a James May
budou myslet: "Hmmm, asi pivo."
Každopádně, jdeme na to, dožeňme ho.
Rozhodně.
Myslím, že bychom měli náš postup oslavit, protože nám to tak jde.
- Zdravím. - Zdravím.
- Ahoj. - Můžeme poprosit pivo?
- Dvě piva, prosím. - Podívám se.
Takže, jak to vypadá, bohužel vám dnes nemohu pivo nabídnout.
Mohu vám nabídnout vodu, kolu, sprite?
- Nemáte pivo? - Ne, omlouvám se.
Víno? Dvě sklenky vína? Bílé víno.
Nejsem si úplně jistá proč,
ale bohužel vám nemohu nabídnout víno.
Mohu vám nabídnout jiné nápoje?
Nicméně, zatímco byli namačkaní a žízniví,
nešlo zapomenout na to,
že se pohybovali rychlostí 800 km/h a já ne.
No tak, kolego ve Fordu, prosím uhni z cesty.
Máš Ford!
Pěkně ho teď namotáme.
Nic nás nezpomalí.
- Ne. - Zácpa.
Ne. Nikdo nepíchne.
- Nebo neztratí náklad z pick-upu. - Ne.
Mým největším problémem ale byla žalostná kázeň jízdy v pruzích.
A v tom pruhu zůstaneš, že jo, fakt?
Předjíždím zprava.
To je v USA dovolené.
Je vidět proč. Lidé nepoužívají zrcátka.
Byl to problém.
A pak byl ještě větší.
Co to sakra je? Jsem v zácpě.
Zatracená zácpa. Ne.
Budeme klesat na letiště v Buffalu.
Za okamžik jsme na zemi.
- Podívej. - Není tam tlustý hlupák v hodně rychlém Fordu?
- Nikoliv. - Dobře.
Proč je tu zácpa? A je hustá.
Sledujte, všichni stojíme.
No tak. No tak, no tak. No tak, no tak, no tak.
Jdeme, jdeme, jdeme, jdeme, jdeme. Prosím.
A sakra.
Tak jo. Jsem tam.
Juchů! Jo, to je... Jsem v bezpečí.
Nehoda. Došlo k nehodě.
To je ten problém. Ježíši.
Musíme dohnat čas.
Vidět takovou nehodu vás normálně zpomalí, ale to jsem si nemohl dovolit.
Závisela na mně čest auta.
Měli by přistávat během deseti minut.
Ach ne.
Mayi? Přistáli jste?
- Ano! Ano. - Jamesi, moc nahlas. Moc nahlas.
- Do prdele. - Kde jsi?
Jsem 208 km od Buffala.
Je 208 km daleko.
Tak to bys měl radši pohnout se svým 320 a něco km/h rychlým autem.
- Já... To je... - Pokračuj.
Ach pro Boží... Drž hubu.
Ahoj.
Dobře, kde seženeme autobus?
Už nám zbývalo jen pár desítek kilometrů.
Chytneme autobus do Buffala,
a pak další do cíle u Niagarských vodopádů.
Snažil jsem se přijít na to, kde se to pokazilo.
Most George Washingtona, ten nepomohl.
Nehoda a následná zácpa taky nepomohla.
Ale myslím, že hlavní problém je, že Jet Blue se podařilo
zaletět let dlouhý hodinu a 15 minut za hodinu.
Jo, chápu, složí se takhle? - To je hodně chytré.
- Jdeme na to. - Děkuji. - Vyrovnáno.
- Přímo tamhle je sekce pro vozíčky. - Díky moc.
No tak. Jo!
Nadšenec do Trumpa odbočil!
Dobře, zjistíme, kde je.
To je pan Žalud. Hammonde, kde jste?
Opouštíme autobusem letiště.
Dobře. Jsem 144 km za vámi.
Budeš to muset hnedle dohnat.
Jak jste teď od Niagarských vodopádů daleko?
37 km.
Řekl bych, že jsi zřejmě ztracený.
Hodně štěstí, blížíme se. Ahoj.
To nemůže zvládnout.
Ach! Nechci, aby tohle auto prohrálo, opravdu ho mám rád.
Je to tak vzrušující.
Všechny ty věci, které ho dělají špatným a otravným,
ho dělají skvělým a vzrušujícím.
Ten hluk, jízda, drsnost.
Je to prostě nevázaná, surová, neosedlaná, nespoutaná energie.
Chci, aby vyhrálo, Chci, aby porazilo letadlo.
Ale aby to dokázalo, muselo by ujet 180 km
za dobu, za kterou autobus ujede 37 km.
Zastávka na znamení.
Naštěstí jsou ale v autobusech ostatní lidé.
Tohle se mi nelíbí. Co uděláš?
Musíš tu sedět.
Jo. Cestování autobusem je obtížné mít rád, že ano?
A budeme muset zastavit a přestoupit, a pokud ztratíme 10, 15 minut čekáním na ten další...
Já vím, nemáme to v kapse.
122 km.
Zastávka na znamení.
Kdo zatáhl za...
No, je to autobuse s... Nemůžeš být na zákazníky hrubý.
Nikdo už za tu šňůru netahejte, dokud nevystoupíme, prosím.
Pojedeme prostě až tam.
Ahoj. Kde jsi?
Myslím, že 88 km od cíle.
- 88? - Jo.
- Dobrá, bude to těsné. - Ještě nejste v Buffalu?
Ne, ne, jsme v Buffalu, ale nedojeli jsme na přestupní stanici.
Vážně? Aha! Autobus pořád zastavuje?
No samozřejmě, je to sakra autobus!
Nejel jsem autobusem od osmi let.
A ten stavěl.
Řekl jsem si: "Už žádným nepojedu, jsou hloupé."
- Jsou pořád stejné. - Sbohem.
Bylo úžasné, že jsem měl pořád šanci,
ale mé zuřivé tempo znamenalo, že jsem se musel rozhodnout.
Pojedu, jak by to po mně chtěl Al Gore - 88 km/h
a možná dojedu do cíle
bez nutnosti zase tankovat, nebo na to šlápnu, pojedu hodně rychle
a budu mít rychlou zastávku v boxech?
Risknu, že mi dojde benzín... Ach ne, nemůžu.
Mezitím, ne o moc v čele,
jsme dorazili na autobusovou stanici.
A James běžel, což bylo neuvěřitelné.
Kde to sakra je?
Niagarské vodopády. Niagarské vodopády. 48, hele.
Je to tamten. Dovnitř.
Dobrá, potřebujeme rychlý odjezd.
Zdravím! On minul rampu!
Tohle je tak otravné. Mám před sebou 56 km,
ale nevyjde mi benzín.
To prostě vím.
Budu muset natankovat. Sakra!
- Takže, 24 km odsud? - Jo.
Je to 56 km. 15 litrů bude stačit.
To bude stačit.
Blížíme se k ulici Mohawk.
Není třeba zastavovat.
Ne, není třeba zastavovat, všichni jsme v pohodě.
Ach, práce na silnici!
- 16 km, Richarde Hammonde. - Zbývá 16 km?
Ano, radost nad radost, dva prázdné pruhy.
Hněte se sakra!
- Niagarské vodopády navštíví ročně 12 milionů lidí. - Opravdu?
Chci, aby všichni překáželi Jeremymu a nám ne.
Ano, Niagarské vodopády.
Ne, ne, ne. Ne, mýtné. Sakra!
Naštěstí jsem měl ale elektronické mýtné, což placení dost zrychlilo.
Vidíš, Hammonde, je to tamhle. Vidíš?
- Jo. - Vidíš tu vodní tříšť? - Jo.
Nefunguje to. Ne!
Dobře.
Zastávka na znamení.
- To je ono? - Naše zastávka.
- Jo. - Dobře.
6 km.
- Dostaneš v televizi infarkt? - Jo.
Nechci to prohrát.
Co tam stojí? "Vodopády".
Dobrá, jde se na to.
Kde k čertu jsou?
To je vyhlídková věž.
To je vyhlídková věž, tam mířím.
Viklavé kolo.
Po 6 hodinách v tom autě je ze mě Richard Hammond.
To je ono. To je ten most.
Ach, Bože. Ježíši.
- Dovnitř. - Zdravíčko.
Ach Bože, takže nakonec záleží na tom, jestli je na druhé straně bariéry?
Můžeš podržet ty dveře Hammonde?
Jo, mám to, mám to, mám to.
Moment. Ach. Podívej.
Nechte mne se posadit, pardon. Zabrzdi.
Jak dlouho tu jsi?
Dost na to, abych vyfotil pár hezkých fotek
- ...a dal je na Instagram. - Aha, dobře.
- Proč jsi tak unavený? - Tlačil jsem ho do kopce!
- Nelíbí se mu to. - Opravdu se potí.
- Běžel! - Běžel jsem na internetu.
- Myslel jsem, že bude mít infarkt. - James May zemře v přímém přenosu.
Udělám to tady, povídejte si sami.
Ta škodolibost to zhoršuje.
Takže to by bylo, odpověď na otázku, kterou nikdo nepoložil je:
Ano, Ford GT je rychlejší, než letadlo.
Ne, je rychlejší, než autobus. Zmrzačil tě a připravil o sluch.
On taky nedorazil úplně v pořádku, viď?
Počkejte, to protože jsem ho celý den musel tlačit
a bylo to jako mít obří kufr na kolečkách s názory,
který pořád na něco ukazuje jako Rommel.
On jediný měl vlastně příjemný den.
- Ty ano. - Ty ano.
Protože krutou pravdou je,
že Ford GT projel městem a po dálnici,
ale ani v jednom z těch prostředí není opravdu doma.
Ano, jak jsem říkal v New Yorku, je to závodní vůz.
Ano, proto si nechám jeden dovézt do Velké Británie
a později ho proženu po Eboladromu.
- Ty to uděláš? - Kdo jiný?
Třeba já?
Lidé chtějí zjistit, jaký bude na naší trati,
ne jaký je převrácený na střeše.
A s tímto hrozným zklamáním - pro tebe, je čas skončit.
Díky moc za pozornost. Dobrou noc.
Překlad TGTT 2017 http://topgear.sovicka.net
Korektura dual 2018 http://www.tgtforum.cz
Děkujeme Kevinu Pietersenovi, Brianu Wilsonovi, úřadu pro národní bezpečnost