- Ano - Díky.
Zdravíme. Děkujeme moc.
- Ahoj všichni. - Děkujeme.
Děkujeme vám.
Páni! Ahoj. Děkujeme vám.
Děkujeme moc.
- Díky, děkujeme vám, děkujeme. - Díky.
Díky. Vítejte.
A v dnešním pořadu, kromě divné kombinace Jamesova saka a trička...
- Na to být hrdý nemusíš, kámo. - Ne, nemusíš.
...uvidíte navíc hodně věcí.
James May přeřadí.
Richard Hammond přeřadí.
A já...
..přeřadím.
Díky.
Je to všechno velmi vzrušující.
Ale začneme v 50. letech, ve kterých byl James May staříkem.
Tehdy Jaguár třikrát vyhrál Le Mans s vozem D-Type.
A když ho z těchto závodů stáhli,
rozhodli se, že vyrobí 25 jeho silničních verzí,
které pojmenovali XKSS.
Fotku jednoho tu máme.
Byl zaměřen na bohaté mladé pány,
kteří chtěli trávit týden projížďkami po městě
a víkend závoděním.
Jeden měl Steve McQueen, a to myslím vypovídá vše.
V roce 1957 bohužel došlo k obrovskému požáru továrny
a devět z těchto 25 aut nebylo dokončeno.
Až dnes.
Dovolte mi hned na začátku objasnit jednu věc,
tohle není replika XKSS vyrobená z plastu,
je to XKSS.
Vyrobený samotným Jaguárem během náročných 10 000 hodin, je opravdový.
Ve skutečnosti je tak opravdový, jako ty opravdové kusy z minulosti.
Šasi je vyrobené ze speciální oceli jménem Reynolds 531.
Z té byly za 2. sv. války původně vyráběné Spitfiry.
A je lehké - váží pouhých 39 kg.
A pak je tu jeho karoserie.
Nástroje a výkresy byly zničené při požáru,
takže museli naskenovat originál z roku 1957,
a pak pracovat pozpátku, aby ho dokázali vyrobit
s neuvěřitelnou přesností až po nýty.
Jejich počet a umístění každého jednoho, je stejné jako tehdy.
A je jich přes 2000.
Ale nejsložitějším kouskem byl motor.
Jeho plány nebyly zničené při požáru,
vlastně tu mám jejich kopii, ale chyběla jedna stránka.
Takže museli vzít originální motor
a přeříznout ho napůl, aby zjistili, jak funguje.
Nikdo nikdy takové auto ještě nevyrobil.
Je to světový unikát.
Takže není divu, že zkrátka stojí přes milión liber (30 mil. Kč).
Nebo za půl milionu liber navíc (+15 mil. Kč)
můžete mít takovéhle!
Je to Aston Martin DB4 GT Lightweight.
A v pozdních 50. letech to bylo nejrychlejší auto na světě.
Maximálku zvládalo 242 km/h.
Ale tenhle kus není z pozdních 50. let.
Navzdory tomu, co byste si mohli myslet při pohledu na jeho dobovou palubku
a dobový šestiválcový motor se zdvojenými svíčkami,
ve skutečnosti ho vyrobili před pár týdny.
Takže stejně jako Jaguár Hammondův
je to starý vůz, který je zbrusu nový.
- Závodila tahle dvě auta tehdy proti sobě? - Ne, závodila! Závodila!
V květnu 1960, byl mi měsíc,
- Mně bylo 10 let, kámo. - Jo, jasně.
- Tady je vyfocený, hele. - Podívej! Tady je máme!
- Je to vlastně D-Type. - Závodní verze.
Jo, přesně tak. DB4 GT Lightweight.
Tehdy to bylo to správné závodění.
- Žádné vyšetřování kvůli každému ťuknutí. - Ne.
Prostě jen dojeli závod, dali si panáka, a pak trochu sexu.
To bychom měli zkusit.
Co, sex?
- Ne. - Ne.
Naštěstí jsme byli ve francouzském městě Pau,
a bylo to v roce 1901 zde, kde se odehrála úplně první Velká cena.
Kvůli závodům tu uzavírali silnice dávno předtím,
než o tom samém začali uvažovat v Monaku nebo Detroitu.
A dnes je uzavřeli znovu...
..kvůli nám.
Ale, koukněte na to!
Uzavřené silnice přes centrum Pau. Ach!
Ó můj Bože! Je to jako být v historii.
Tohle možná má stejný italský design, jako originál,
ale na rozdíl od Hammondova Jaguáru není věrnou replikou.
Má například větší motor, než originál,
což znamená o 40 koní víc.
Je... Je rychlé!
Páni! Opravdu rychlé!
Některé věci jsou ale stejné.
Okýnka nejsou stahovací. Není tu žádné větrání nebo klimatizace
a má závodní převodovku.
To znamená nesynchronizovanou.
Což znamená, že chcete-li zpomalit, musíte pravou nohou zároveň brzdit a přidávat.
Takhle. Ano!
Je to dovednost, kterou jsem si nemyslel, že budu muset někdy ještě použít,
trochu jako výměna pásky v psacím stroji.
Páni! To jsem...
To jsem nevyrovnal otáčky
a neodpustilo mi to.
Ale opravdu dobrou zprávou jsou...
..jsou brzdy.
Jsou vyrobené z moderních materiálů, na rozdíl od Hammondova Jaguáru.
Jo, tady jsem jen já a moje velké chlupaté koule.
A velké být musí.
Brzdit můžu jen když přidávám. Opravdu.
Výkon brzd vychází z převodovky,
takže se sešlápnutou spojkou žádný není.
Koho napadlo, že je tohle dobrý nápad?
Dobrá, čas nabudit řadový šestiválec 3,4 L.
Což je 262 koní, jež se tu odráží od zdí.
V 50. letech dosahovala Ferrari na rovince v Mulsannu 256 km/h.
Jaguáry D-Type 275 km/h.
A pamatujte, tohle je v podstatě D-Type.
Panečku!
Pocit chybějící přilnavosti.
Samozřejmě, že v 50. letech auta přilnavost neznala,
protože měla pneumatiky s diagonální konstrukcí.
Tehdy šlo především o ovladatelnost vozu,
a ovladatelnost tohoto vozu je naprosto krásná.
No tak, Hammonde, z cesty!
Tohle je opravdu zvláštní okamžik.
Jen vidět tahle dvě auta tady závodit je neuvěřitelné.
V jednom z nich sedět je neskutečné!
Tohle je jedno z nejlepších dopolední v mém životě
za volantem vozu.
A je to prostě skvělá zábava!
Nakonec však lidé z Pau chtěli své město zpátky,
takže jsme s Hammondem zanechali zábavy a hrátek
a usedli k řečnění o našich úžasných autech.
Měli bychom vysvětlit, proč se Aston Martin a Jaguár
najednou rozhodli vyrábět auta ze starých katalogů.
- A opravdu, no, je to cenou ojetin, že? - No, v podstatě, jo.
Poslední skutečný originální XKSS se prodal za cenu přes 12 mil. liber (360 mil. Kč).
- Opravdu za 12 milionů? - Dvanáct milionů.
Takže každý, kdo koupí tenhle za milión získává koupi století.
Jo.
A Jaguár na něm vydělá víc, než kdyby prodával...
- Stovku modelů XE. - Přesně.
Vůbec by mne nepřekvapilo, kdyby to nezačali dělat další výrobci:
Ferrari, Maserati, Lamborghini.
Kdyby teď Lancia znovu vyrobila Fulvii,
Jo, vím, že bych se do ní zamiloval.
Radši bych koupil ji, než jedno z nich.
Je to nová Honda Civic Type R?
- Ta úplně nová, a je ohavná. - To tedy vážně je.
Je horší, než ta poslední. Je strašná!
Původní Civic Type R byla skvělá, ale tahle je nechutná.
Je prostě odporná.
Mysli na to, že není tak odporná...
- Cože? - ...jako to, co z ní právě vystoupilo.
Ó Bože.
Proč tu jsi?
Jsem tu, protože jsem slyšel, že povídáte úplné nesmysly.
Nekoupíte si starou černobílou televizi,
nekoupíte si starý bakelitový telefon.
- Proč byste si měli koupit staré auto? - Protože jsou stylová.
Ne, nové věci jsou lepší, než ty staré. Už jsem vám to vysvětloval.
Současný svět je lepší, než jaký byl před minutou.
Ne, není, protože před minutou jsi tu nebyl.
Jo, to je pravda. A ani ta věc tu nebyla, a tu nesnáším.
Je to prostě... jedno z nejnechutnějších aut, jaké jsem kdy viděl.
Vidíte, je to úžasné, oba zase plácáte nesmysly.
Abych to dokázal, navrhl jsem vzít naše auta na jednoduchou večerní projížďku.
Musím dostat dovnitř nohu.
Dobrá, a je to.
Aha, to je pozpátku. Ne, nechci pozpátku.
To je neutrál, takže...
Tak, jednička.
Ne, to je pořád... Ach.
Co to dělají?
- Trochu s tím zápasím. - Ne, je to...
Odjet je událost.
Páni!
- Ach! - To byla myslím rychlost.
Konečně bylo duo ze zlaté éry motorismu v pohybu,
ale nelze říct, že to byl fofr.
Jako bych se projížděl za památkovým ústavem.
Nedivil bych se, kdyby v Hammondově autě byl obchod se suvenýry.
Musí se skrz něj projít, když chcete odejít.
Proč jedeme tak pomalu?
Chci si vychutnat auto a počasí a cestu.
Nechci to tentokrát uspěchat. Chci... jet pomalu.
- Přesně. Chceme, aby to trvalo. - Přesně tak.
Měl bych přiznat skutečný důvod, proč jedeme pomalu,
protože tato část francouzské dálniční sítě je... velmi silně kontrolovaná.
Hammond a já to víme z vlastní kapsy.
Před pár lety jsme tu jeli a tehdy jsem byl v Aston Martinu.
Chytila nás policie,
která si dopřála všechny naše peníze
a na místě nám odebrala řidičáky.
Uvízli jsme na krajnici.
Mohli nás znásilnit... nebo zabít.
Což mi vnuklo myšlenku.
Jamesi Mayi...
Rád bych viděl, jak rychle tudy tvé auto dokáže projet.
Jo, zjistěme, co dokáže. Tak pojď.
Chci, abys vypustil, kolik že je to koní, 320?
Vypusť to stádo, Jamesi!
Dobře, prosvištím kolem jako krvavý samuraj. Sleduj.
Ó ano! Skočil na to!
Po propadu dozadu jsem jim pak ukázal, co tohle auto dokáže.
Tady jede, dámy a pánové od policie.
Páni!
Sbohem, dědictví Británie.
Myslím, že toho dá víc.
Pokračuj, Jamesi! Pokračuj! Šlápni na to, člověče!
S rychlostí, kterou teď jede,
bude za setmění v cele s Pierrem Le Zlodějem.
Bohužel když jsme ale dorazili k hotelu...
Ach, proboha!
.. ukázalo se, že mu ta bezohlednost prošla.
- Ne. - Ty nejdeš?
Můj vůz nemá střechu a zámky.
Nemůžu... Nemůžu ho nechat bez dozoru.
Máš pravdu, protože tady policii víc trápí
překračování rychlosti, než zločiny.
Přesně tak.
- Nemáš na dveřích zámky? - Ne.
Bože, jsi úplně nahraný.
Víš co?
Nakonec jsem tomu řazení přišel na kloub.
Po tom dni, když jsem se dostal v hotelu na pokoj, jsem potřeboval sprchu, to vám tedy řeknu.
- Potřeboval, vážně? - Ano, potřeboval.
Protože jsem strávil celý den sdílením malé kovové krabice s chladičem 4,2 L motoru
na jihu Francie, v létě.
Vážně, půlky jsem měl...
Nemusíme se teď bavit o tvých půlkách, prosím tě.
Proč? Jenom říkám, že to bylo jako řeka Colorado.
Jo, OK. Později se k tomu vrátíme. K tomu tedy ne.
Opravdu se k tomu vrátíme. Pocení jak prase.
Ale jsou tam i jiné věci.
Ale teď přišel čas zazvonit na debatním domě,
který se nachází na Upovídané ulici
Kde začneme?
O čem si budeme povídat? Aha, už vím!
Pamatujete si, jak nás před časem požádali, abychom hlasovali o jméně
nové, velmi vážené antarktické výzkumné lodi
a shodli jsme se, že ji chceme pojmenovat Lodia McLoďksichtová
- Ano. - Vzpomínáte si?
Úředníci se na nás za to velmi zlobili a oznámili, že...
Říkal jsem si, že už se nás nikdy na nic nezeptají,
protože veřejnosti se nedá důvěřovat.
Takže, máme tu novinky z mého rodného města, Doncasteru.
Je tu někdo z Doncasteru?
Jste opravdu z Doncasteru? Tohle se vám bude líbit.
Jsou to opravdové novinky z Doncasteru.
Vedení radnice se rozhodlo zariskovat
a požádalo obyvatele Doncasteru, aby vybrali jméno
dvěma novým sněžným pluhům / sypačům štěrku.
- Ó, opravdu? - OK?
Chtěli byste slyšet návrhy, které přišly od lidí?
- Ano, prosím, Jeremy, rádi. - Tady jsou.
Grit Van Dyke / Štěrk Van Dyke (am. herec Dick Van Dyke)
TRUE GRIT (Opravdový Štěrk / film Opravdová kuráž) RULE GRITANIA (Rule, Britannia! - brit. voj. píseň)
- To se mi líbí. - Solný Disney. - Je mi jasné, o co jim šlo.
A tato jména nakonec vybrali. Jedno z nich je:
Gritsy Bitsy Teeny Weeny Yellow Anti-Slip Machiney.
(Protiskluzová mašina. - orig. Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini)
A ten druhý se bude jmenovat David Plowie - David Plužný (David Bowie)
To se nerýmuje.
Řekl bych, že doufali, že si budeme myslet, že tím myslí Davida Plužného
ale tak to není, je to David Pluhový, to se nerýmuje.
- Jako snažný pluh. Ne. - No, ale v Birminghamu by se to rýmovalo, ne?
"Vyjedo s pluhom ven".
Dobře, budeme mu říkat David Plužný"
Nejhezčí na tom je tvrzení radnice, která říká, že:
"Tahle anketa rozveselila celou Británii."
No, mě to nepobavilo.
A ještě dodali, že to v lidech "zvedlo zájem o posyp štěrkem"
To se moc nepodařilo, že?
Nás by ten zimní posyp zajímal, kdybychom jméno vymysleli my.
Říkali bychom mu Standa Sypač, přiznejme si to.
Nebo Láďa Ledař, to by se mohlo chytnout.
- Jasně. - Standa Sypač, nebo Láďa Ledař.
Jsou to lepší jména? Ó, moment.
- Adolf Štěrkler. - Skvělé!
To jsou lepší jména.
- To je dobré. - Libí se mi, jak se to rýmuje.
Libí se vám víc Itsy Bitsy nebo některé z našich jmen?
Kdo chce naše jména? Ruce nahoru!
- Tohle bylo hlasování, Doncastere. - Jasně.
- Takhle to prostě musí být. - Standa a Adolf Štěrklerovi.
Organizátoři Formule E, což jsou závody
velmi podobné Formuli 1, ale pro elektrická auta -
uspořádali závod mezi jedním jejich autem a gepardem.
Máme tu fotku z videa, které při závodě natočili.
Rád bych se vás dvou na něco zeptal, ano?
Maximální rychlost geparda je 112 km/h
Maximální rychlost tohoto auta je 225 km/h. Kdo myslíte, že vyhrál?
- Bylo to auto? - Ano, bylo.
Fíha, takže mechanický stroj s vyšší maximální rychlostí porazil divoké zvíře,
které nevědělo, co se děje.
Byl to doslova ten nejzbytečnější závod v dějinách.
Je to v podstatě cvičení na téma "Jak nepřejet geparda".
- Před pár dny jsem sledoval holuba. - Cože jsi dělal??
Máš novou práci? Založil sis agenturu?
- Holubí detektiv. - To bude skvělé.
"Myslel si jeho partner, že podvádí?" "Sleduj ho!"
Ne, jen jsem jel...
Pokaždé, když zastavil, musel ses podívat do novin?
a pak hledat jeho odlesk ve výloze?
- Jen jsem následoval... - Měl jsi jet prostě na Trafalgarské náměstí.
Tam létají všichni.
Jen jsem se projížděl a kousek přede mnou letěl holub
změřil jsem mu to – letěl 56 km/h
- Opravdu? - Ano.
To je další zvíře, které by prohrálo závod s Formulí E,
protože ta jezdí 225 km/h.
Nemělo to nic společného s během detektivní kanceláře.
Ale ty teď vlastníš detektivní kancelář?
Jen jsem jel chvíli za holubem! Zas tak zajímavé to nebylo!
Nicméně, chtěl jsem tím říct...
Letěl jsi za ním na strom? Protože to by bylo docela riskantní.
Ne, chtěl jsem tím říct, že pokud je vaše zvíře pomalejší, než 225 km/h,
prohraje v závodě s vozem Formule E.
A pokud je rychlejší. Žádné zvíře není rychlejší než 225 km/h.
Ale ano. Sokol stěhovavý ano. Létá střemhlav až 300 km/h
Co když budeš muset pronásledovat sokola?
"Je mi líto, ale ten případ nemohu vzít. Potřebuji nové auto."
Lamborghini představilo nové 4x4, máme tu jeho fotku.
- Vypadá opravdu úžasně, nádherně. - Vypadá fakt dobře.
Nenechte se mýlit. Je to V8 s dvojitým turbem, která bude buď od Porsche nebo Audi.
A má 641 koní.
Jediným problémem je, že ho nazvali Urus.
- U-R-U-S, co? - Ano.
Zní mi to jako další výraz pro zadek.
Vím, co chceš říct. Zní to docela medicínsky.
To zní... "A co váš Urus? No, trošku mě to svědí."
"Moje je zanícená. Nemohu čůrat." Je to jedna z těch dvou možností, že?
- Je to něco tady dole. - Přesně, dole.
Prostě si zajdete k doktorovi a on řekne: "Teď vám zkontroluju Urus" a nasadí si rukavici.
"Nasadí si rukavici. Ne, to nechci."
Ale pokud jeden chcete, tady je!
Chtěl bych teď chvíli mluvit o Fordu F150, OK?
Kolik myslíte, že se jich v USA prodá?
- Vím, že je to hodně. - Opravdu hodně. 2 500 za den.
- Prodaných? - Za jeden den.
- Nových F150. - To jsou obrovská čísla.
A Ford se, překvapivě, rozhodl, že jich chce prodávat ještě víc,
takže představí hybridní verzi.
- Vážně? - Ano, hybridní pickup F150.
Neumím si představit, že by se jeho typičtí majitelé zajímali o hy...
- Myslím si, že ani neví, co to je. - To neví.
Přesně tak. Dokonce o tom v USA udělali výzkum
a vyšlo najevo, že když se zeptali lidí, kteří si koupili F150,
spotřeba paliva byla až 28. věc, podle které si vybírají auto.
Ono je 27 věcí na autě, na které myslí víc?
- Ano, 27 důležitějších věcí. - Ale jakých?
Já bych nedokázal vyjmenovat 27 věcí na autě.
Tak počkat... Vzhled...
- Držáky nápojů. - Držáky nápojů, rozhodně.
- To dává smysl. - Výkon.
- Cena.
- Velikost korby - Ano.
- Co ještě důležitého? - Držák na zbraň...
- Cože? - Držák na zbraň...
- Držák na zbraň! - "Kam jen si dám pušku!"
To máme šest. Držák na zbraň určitě.
Pokud tedy říkají, že spotřeba paliva není důležitá,
a to říkají přímo majitelé,
proč se teda Ford rozhodl hybrid vyrábět?
- Proč se tím obtěžují? - No, je to proto, že...
Musejí, kvůli zákonům o ochraně životního prostředí, které prosadil Barack Obama.
Všechny společnosti musí vyrobit určitou část produkce...
Ford říká, že baterie, jsou součástí hybridního systému.
Nejsou nějaká komunistická skupina, bojující s falešnými zprávami, globálním oteplováním.
Ano, nová F150 má uvnitř baterie,
ale slouží k nabíjení vaší pokosové pily,
chlazení piva a umožňují provoz kávovaru na čundru.
Takže nová F150 je pickup,
který s sebou vozí baterie na chlazení piva.
Řekl bych, že to je dost debaty pro tento týden.
- Víc než, to, ano. - Pojďme dál.
Tak, nový Ford GT. Nedávno jsem jeden použil v našem závodě
z New Yorku k Niagarským vodopádům.
A nejsem si jistý, že jsem z něj na takové cestě po dálnicích vyždímal to nejlepší.
Jo, vybral sis nevhodné auto.
- No, ne úplně. - Ne, má pravdu, vybral.
No, GT bylo navržené jako závodní vůz.
Ve skutečnosti poprvé vyhrálo v Le Mans,
a proto, jak víme, je jeho používání na silnici hloupost.
- Takže říkáš, že jsem ho měl otestovat na okruhu? - Ano.
Dobrá, protože jsem to provedl.
Jsou tací, kteří tvrdí, že na okruhu
je hezounek GT lepší, než cokoliv vyrobené v Evropě.
Že je víc vzrušující, než všichni jeho soupeři
od Lamborghini a McLarenu... a Ferrari.
No, než to zjistím, musím zastavit.
Takže, teď stojíme, můžu ho přepnout na režim okruh...
.. což auto jemně sníží.
Až tak jemně ne.
Zapojí systém anti-prodleva, takže bude výkon stále k dispozici,
vysune zadní křídlo, a odpružení o 100% ztuhne.
Dobře. Tak teď uvidíme, co je co.
První věc, kterou vám mohu říct, je, že není tak jemný jako Ferrari.
Ferrari je baletní.
Tohle je spíš jako pogování na hudbu The Ramones.
Je tvrdé a brutální a surové.
Když jste ve Ferrari, jako byste byli zabaleni v hedvábí.
Tady je to, jako byste spadli na pilu v dřevárně.
Ale nemyslete si, že je to jen hospodský křikloun - spousta dveří, žádná akce.
Je daleko víc.
Řízení je skvělé, brzdy jsou skvělé.
Získáte velmi výrazný dojem,
že nic v něm nebylo podrobeno kompromisu,
aby to elegantně fungovalo na silnici.
Je to auto pro lidi nosící Nomex (hasiči) a ne spandex (lycru).
Jako kdyby bylo šasi vyrobené z čisté telepatie.
Můžete mu úplně kroutit krkem...
.. a bude prostě chtít víc.
Proč nemůže takových aut být víc?
Pak je tu jeho dvojitě přeplňovaný motor V6.
Ano, zvuková stopa je strašná.
Je to jen hluk.
Hodně hluku... pořád.
A vyprodukuje jen 647 koní,
což je v dnešní době hodně, ale ne kolosálně hodně.
Nemůžete si pomoct a přemýšlet o tom, že skvělá V8
by vyřešila oba tyhle problémy.
Ale skvělou V8 nechtěli,
protože chtěli, aby bylo GT lehké.
Proto má vanové šasi z uhlíkových vláken a hliníkový pomocný rám.
Je navržené tak, aby se drželo při zemi pouhou vahou aerodynamiky.
Když tuto váhu z rovnice odstraníte tím,
že auto přepnete na režim V-Max,
který uzamkne zadní křídlo dole,
no, koho zajímá, že má jen V6?
Protože výkon, je vražedný.
Z nuly na 100 to trvá 2,8 s.
Ježíši Kriste!
Maximální rychlost je 346 km/h.
Samozřejmě, GT není dokonalé.
Volant je ošklivý a obtížně ovladatelný,
palivová nádrž je příliš malá,
a karoserie je moc velká.
A přesto...
Ferrari a Lamborghini a McLareny jsou moc dobrá auta, to se nepleťte.
Ale většinou je kupují pozéři.
Tohle na pózování není.
Je na to příliš drsné a příliš plastové a příliš hlučné.
Jedno si koupíte, abyste mohli zajet na okruh při mizerném pondělním dopoledni,
když se nikdo nedívá... a dělat tohle.
Páni!
A za to ho musíte mít rádi.
Víte, podivnou věcí na tomhle autě je,
že po skončení natáčení s ním jsem nasedl do svého auta, jel domů
a od té doby jsem na GT vlastně nemyslel.
Myslím, že to má něco společného s tím, že má V6,
protože motory V6 prostě nejsou vzrušující.
Jako kdyby neměly osobnost.
Některé ano, ale vy většinou spolu souhlasíte.
Má pravdu. Obzvlášť, když jsou přeplňované, protože pak mají nízké otáčky.
Chcete ten extra kousek...
Může to být interiérem, který je z toho... Vypadá to jako lesklý plast.
Vypadá to levně a lacině. Ale ať je to, co je to,
podle mne, jako kdyby nemělo duši.
Ale teď musíme zjistit, jak rychle objede Eboladrom.
Dobře, jde se na to.
A vyrazila! Spojler je nahoře, podvozek dole, plný závodní režim,
zatímco sebejistě vyráží na Nerovinku.
Podřazuje o jeden do první zatáčky, aby se turba udržovala v otáčkách,
a už se dívá na zarostlý okraj.
Vážně se s tím tady nemaže, jak letí k Zde může být vaše jméno.
Zavití od Michelinů vyrobených na míru.
Teď... No jo, podívejte na ten hladký oblouk v zatáčce Zde může být vaše jméno,
a pak zapaluje přídavné spalování na rychlý pohyb zpět po Nerovince.
Nedá se to označit za oduševnělý zvuk, jak jsme říkali,
ale o jeho čiré rychlosti není pochyb.
OK, k Domku staré dámy. Bere to pěkně stabilně.
Jednoduše a účinně.
A teď zase plyn na hrbolatou jízdu k Trafu.
Tvrdě na mocné karbonové brzdy.
Úhledně. Je to výkon vyhrávající Le Mans.
Kolem Pole ovcí a přes čáru!
Vypadalo to neuvěřitelně rychle. Viděli jste to?
- Jo, lehce. - Bylo to správně rychlé.
Musela za to pořádně brát.
Každopádně nyní musíme zjistit, kam se umístí na tabuli.
Podívejme se. Představuji si, že vysoko.
No, ano.
Jedna sedmnáct šest.
Je to... o sekundu plus mínus pomalejší než Lamborghini,
které je za poloviční cenu, to nezapomeňte.
Jo, ale myslím, že to neukazuje, že by byl Ford pomalý, protože prostě není,
přece je rychlejší než McLaren 720.
Vlastně to ukazuje, jak rychlý je ten Huracán.
Ne. Ano, přesně. Je ukrutně rychlý.
Naprosto ukrutně. Neuvěřitelné auto.
Každopádně je teď čas na Rozstřel osobností.
Jo. A opět.
Opět tu máme velkou otázku, a je to tahle:
kdo je nejrychlejší bubeník kapely začínající na "P"?
Abychom to zjistili, prosím přivítejte ze skupiny The Police Stewarta Copelanda
a ze skupiny Pink Floyd, Nicka Masona!
Koukněte na to!
Jsme přítomni velkoleposti.
Pánové. Nicku.
- Posaď se, Stewarte. - Moc rád tě poznávám.
Svatá krávo! Podívejte se na to!
Dnes večer se s tím nemazlíme.
Přišli mezi nás opravdoví rockoví bohové.
Oba jste považováni za obzvlášť vynikající bubeníky.
No, navzájem, jo.
A jednou vaší společnou věcí, kterou vidím,
je, že vaším oblíbeným bubeníkem je stejná osoba.
Jo, Mitch Mitchell. Zjistili jsme to včera večer.
- Tu hierarchii jsme vyřešili včera večer. - To je naprosto přesné.
Věděl jsem, že mluvíme zasvěceně, protože stůl odvedle
začínal odposlouchávat,
a po pěti minutách vážně oba usnuli.
To je pravda. Odpadli. U hlavního chodu.
Takže oba souhlasíte, že Mitch Mitchell je váš oblíbený bubeník?
Jo, myslím, že oblíbený.
Byl to bubeník Jimiho Hendrixe, myslím, že bychom to měli vysvětlit těm z vás,
kteří nejsou tak staří, aby se řeklo, jako my.
No to je tedy parodie.
Tato velká věž, tento památník bubnů...
"byl bubeník Jimiho Hendrixe."
A jak bys ho popsal ty?
No, Jimi byl Mitchovým kytaristou.
- Pěkně. Dobře. - Jo.
Jednou věcí, která mne fascinuje je to, proč jsou vždycky bubeníci terčem aforismů?
A když říkám "aforismy", myslím vtipy.
Protože tajně obdivují naši primitivnost.
Cítí naši sílu.
Ale dobrých vtipů je tolik, že ano?
Co vyjde bubeníkovi při testu IQ?
Slina. Jo, slina, přesně.
Hej, hej, hej, hej. Co hodíš topícímu se kytaristovi?
Jeho zesilovač.
Jak poznáš, že je za dveřmi hlavní kytarista?
- Je špatně naladěný, neví, kdy vejít. - Jo.
Ten se povedl.
Takže máme rádi vtipy o kytaristech.
Jo, nějaké další vtipy?
Mimochodem, jelikož jsme nejsilnějšími členy kapely,
dvě hodiny štípeme dřevo na živobytí,
a oni afektovaně fidlají před tou věcí.
A dáváte tomu... Ano, to je. Je to také těžká práce.
Vypráví se tyhle vtipy a my to prostě bereme.
- Bereme. - Protože jsme tak skvělí.
Také existuje pravidlo, když při bubnování uděláte chybu,
které mě zvlášť těší.
Doporučením je, pokud uděláte chybu...
kouknout se rozzlobeně na baskytaristu.
"Co to sakra děláš?" Posuňme se ke koncertům.
Oba jste pravděpodobně hráli v průběhu let opravdu velké.
Jaký myslíte, že byl váš největší?
No, porovnávali jsme si poznámky, ale, znáš to,
hraješ na stadionu a je tam...
- Je vyprodáno, takže, znáš to... - Jo, stadion je stadion.
Ale myslím, že mne poráží. Všichni jsme hráli na Stade de France.
Já dvakrát - víš, dvě noci po sobě -
on třikrát po sobě.
OK, v tomhle mne porazil, v tamtom mne porazil, protože byl přede mnou.
Takto hudebníci vytvářejí hierarchii.
Je bubeníkem, ti jsou vždycky první.
Víš, Manfred Mann má vyšší hodnost, protože začal dřív,
ale Kanye je moje děvka.
- Mám tu teď otázku od Richarda Hammonda. - Ach Bože.
- Ne, ne. - Kde je?
- Richard Hammond - je tamhle, v publiku. Tam jsi.
- Je velkým fanouškem One Direction. - Čeho?
- A jeho otázka zní: "Jak se vy staří dinosauři teď cítíte,"
"když se hudba tak zlepšila?"
- To jsem neříkal!
To jsem neříkal!
- Říkal jsi to. - Neříkal jsem to! Proč bych to říkal?
- Myslím, že ji nechám zodpovědět pana Masona. - Jo.
No, rád bych řekl, že hodně nedávno jsem byl na výstavě.
Něco jsem propagoval, pravděpodobně dvojité zasklení,
a byl jsem s, ehm.... Harry Styles tam byl také.
A nabídl jsem se, že ho doprovodím na bubny,
protože se vážně poohlížím po práci. Chci říct...
Musíme se dostat k autům. Ne, vlastně nemusíme.
Ne, ještě ne, protože chci mluvit o otcích.
- Protože tvůj otec byl... - ..úžasný muž.
- A špión CIA. - To taky.
- V jeho volném čase. - V jeho volném čase.
Byl to skvělý otec a jazzový muzikant. Tak jsem ho znal.
A byl... Před válkou hrál jazz
a pořád mám jeho trumpetu, hrál improvizace.
Pak vypukla válka a narukoval a dostal se ke zpravodajcům,
a formoval moderní Blízký východ až do 11.9.
Vše, co se stalo po 11.9. není chybou mého otce.
Ne.
Hodně důležitou roli hrál v Egyptě okolo prezidenta Násira, ne?
Jo, no, když jsem se narodil, táta byl pracovně v Káhiře,
kde dosazoval Gamála Abdela Násira do role diktátora Egypta.
Věděl jsi, že je otec od CIA?
Nevěděl jsem to až do vysoké školy, kdy... vyšla jeho kniha.
A mezi poznámkami v knize...
OK, ale kdy přestal být špionem?
- Já... no... - No, rozhodně poté, co napsal tu knihu.
A tvůj otec - obrátíme list na něj. Ten byl dokumentaristou.
- Hmm-hm. - Ale hlavně nadšencem do motorismu.
- Jo. - Což tě poznamenalo.
Hmm, jenom trochu.
Obávám se, že tady tě musíme trochu vyladit, Stewarte,
na chvilku, protože Nickova sbírka aut je...
- Tohle je pořad o autech. - Je to pořad o autech.
Ne pořad o špionských otcích.
- Kolik máš aut? - Nevím. Ehm...
Hm. Dvac...
Třic...
Třic... Čtyřicet?
Čtyřicet?
Mám tu seznam některých z nich.
Teď nemluvíme o autech jako Ford Cortina,
protože máš Alfu Romeo TZ1,
Aston Martin Ulster, Bentley 4.5L z roku 1930,
Bugatti Type 35, Ferrari 250 GTO,
Ferrari 250 LM, Ferrari 512 Berlinetta Boxer, Ferrari Daytona Competition,
Ferrari F40, Model T4, Jaguar D-Type,
Maserati 250F, Maserati Birdcage, McLaren GTR.
Je to pozoruhodná sbírka. Které je tvoje oblíbené?
Ehm... Vždycky to musí být 250 GTO,
protože v něm vypadám chytře.
Víš, když jsem tohle auto před 40 lety koupil...
Můžu se zeptat, vím, je to drzá otázka,
ale kolik jsi za GTO zaplatil?
- Zaplatil jsem za něj zhruba 35 táců - Třicet pět tisíc? (1 mil. Kč)
- A cenu má...? - Já... Neříkej mi to.
Třicet milionů liber. (900 mil. Kč)
Ne, víc. Ach!
- Kde všechna ta auta jsou? - Ach Bože, nechal jsem je na placeném stání.
Máš něco jako pekelnou garáž?
A tahle auta jsou převážně závodní. Závodění tě zajímá víc, než...
Jo. Nikdy jsem nechtěl být sběratelem aut, chtěl jsem závodit.
- A opravdu je používáš? - Ano.
- A půjčuješ je? - Ehm... Ne často, ale občas jo.
- No, půjčuješ je v rodině. - Ano.
Kdo chce vidět fotku toho, co jednomu udělala tvá dcera?
Tady je.
- To je tvá holčička? - Říká se tomu Košíček.
Rukavice a přilba a... vypadá skvěle v růžovém Košíčku.
Pořád se snaží to uřídit.
Na boku to celé vypadá...
Nevzdala to, to je to, co já opravdu...
"To zvládnu napravit."
Dobrá, no tak tedy, Stewarte, co tvá auta.
Začíná to s... Není to tak působivé jako u Nicka, že ano?
- Morris Traveller. - No vidíš.
Ten jsem koupil od cikána za 40 babek (1200,-)
a většinu času jsem trávil pod ním.
- To bylo, když jsi byl ve Velké Británii? - Jo.
- A měl jsem velmi krátkou dobu Millman Minx? - Minx?
Hill... Millman Hinx.
Skončil v Hammersmithu.
Ne! Jak?
No, jel jsem kolem Hammersmithu,
a přede mne vjel tahač
a... tak jsem zpomalil,
a zadek návěsu vyjel a rozmáčkl můj Hillman Minx jako hmyz.
Na... Přímo v Hammersmithu.
A když jsem se díval na doutnající zbytky mého vozu,
přišel policista a dal mi pokutu za sjeté pneumatiky.
To je kruté. Každopádně, podívejte, musíme se dostat k vašim kolům.
Čí kolo uvidíme jako první? Zamyslím se.
Myslím, že bychom měli začít s...
No, buďme upřímní, začněme se starším pánem,
starším státníkem, profíkem.
OK, kdo chce vidět Nickovo kolo?
Tak tedy pojďme. Pojďme se podívat.
Takhle se to dělá.
OK, kontrola rozjezdu.
A... Ach, sledujte tu čistou stopu.
To je člověk, který už závodil.
Hezky to tam drží.
A na šotolinu. Moc hezky. Moc hezky. Koukejte.
Bez brzdových světel.
Ale možná tam být měla, protože to je celkem zeširoka.
A tedy je. Takže rychlý začátek, nyní pomalu - typický bubeník.
Smyk!
Podívejte na... Hezky provedené, Nicku. Hezky, hezky.
A do druhého obtížného úseku.
- Okrajů se dotýkáš tak lehce. - Dobrá předzvěst.
Ne, vážně. Víš, nevypadá to nijak zvlášť rychle,
ale vidím prostě... Podívejme se. Tady to opravdu klouže.
Ta šotolina je šílená.
Jo, ale při návratu na asfalt si myslíš...
No to je zeširoka! Dobrá, teď rychlý úsek.
Páni! Děsivé!
Jo, je to tak rychlé. Tady tudy je to celkem děsivé.
To je dobře provedeno. Ubral jsi?
A tady to máme, je v cíli. Tak to je dobré - jsi tam.
Ubral jsi v rychlém úseku?
Konec jsem jel naplno.
Naplno?
OK. Kdo by chtěl vidět Stewartovo kolo?
Podívejme se na Stewartovo kolo.
Jo, čistý začátek.
Aleluja! Geronimo!
- Budeme stejně čistí, jako Nick? - Ne, podvádíme.
Samozřejmě. Ne, to bylo pěkné. Rád zpomalím...
Ano, to je dobré. Držet se vpravo, připravit se vlevo,
a na obtížný úsek, kde se to kolem tebe začne vinout.
To je šílené. Ta šotolina je prostě naprosto šílená.
Ne, poznám, že si šotolinu opravdu užíváš.
- Nesnáším hlínu! - Hlína je k vzteku!
Ne, možná jsem se spletl. Ale tenhle kousek... Ano, hezky provedený.
Jsi tu daleko prudší, bych řekl, než Nick.
O dost víc... Jo, podívejte na to - vystřelující zadek.
- Trochu se nadneslo. - Zadek zase vystřeluje.
Brzy budeš zpět na asfaltu.
Trochu vlnění, to je třeba říci.
Schvaluji... vypadá to opravdu dramaticky.
Je to dramatické. Daleko víc to dramaticky vypadá, než bylo Nickovo kolo, ale...
Jedeme!
Je to muž s posláním. Ach Kriste!
Tady tudy je to rychlé, budu upřímný, a hezky udržené.
Zůstaň tady ve stopě. OK, tohle je velká zatáčka.
A zvládl jsi ji. Zvládl se dostat zpět, až přes cílovou čáru!
Koho dáme jako prvního?
Myslím, že dáme tady Eddieho Držáka, Nicka Masona.
- Jedna dvacet jedna tři. - Ó.
No, protahuješ obličej, ale nevíš, kolik zajeli ostatní.
Tady tě máme 1:21,3.
Jen pro tvou představu, umísťuje tě to na stejný čas jako měl Luke Evans,
který je z Rychle a zběsile.
Rychlejší, než Hugh Bonneville, rychlejší, než Michael Ball,
rychlejší, než David Hasselhoff.
- To je teda pořádný hovno. - Stewart Copeland.
- Vypadal jsi rychlejší. - Pocitově rychlejší.
Pocitově rychlejší.
Ale zajel jsi to za 1:24,2
Takže...
Hele... Zvládl jsem objet okruh.
- Zvládl jsi objet okruh... - Většinou.
..ale myslím, že jsme nikoho pomalejšího neměli.
- Ne, lžu. Bill Bailey, známý komik... - Ano, Bill! Je mojí děvkou!
- Bill Bailey a Alfie Boe, oba pomalejší. - Dvě děvky!
Máš dvě britské děvky.
Takže to bychom měli dámy a pánové. Děkujeme moc, Stewart Copeland
a nejrychlejší bubeník kapely, začínající na "P", Nick Mason!
Dnes večer Hammond s Clarksonem jezdí kolem Francie v nějakých nesmyslech
a já se objevil s moderní Hondou Civic Type R,
abych dokázal, že moderní auta jsou spolehlivější, pohodlnější,
a skutečně lepší ve všech směrech.
Jo, jasně. Když jsme akci opustili, stál jsem před hotelem
a snažil se vymyslet, jak zabezpečit Jaguár za milión liber,
který nemá střechu nebo dveřní zámky.
Byl to problém. Pokračujeme následující ráno.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Spal jsi dobře? - Ne.
- To jsi udělal ty? (ASBO) - Jo, nudil jsem se.
Divím se, že si toho nevšiml.
Mohlo by to mít něco společného s tím,
že se nikdo nikdy nedívá na vlastní registrační značku, než odjede.
Dobrý postřeh.
ASBO = odsouzený za antisociální chování
Brzy svá pitomá auta rozpohybovali
a jeli jsme do hor.
Zatímco jsem minulou noc spal ve své luxusní hotelové poseli,
přišel jsem na menší nápad.
Pojedeme přes Pyreneje
do Španělska a dolů do Barcelony, abychom naše auta vyzkoušeli
na hodně zvláštním okruhu, o kterém jsem slyšel.
Cestou dokáži, že je mé auto lepší,
a na okruhu dokáži, že dokonce i se mnou u kormidla,
je také rychlejší.
Tohle musíte o starých autech vědět -
skvěle se na ně kouká, ale nechcete je řídit víc,
než byste chtěli používat starou pračku s dvěma bubny.
Jsou prostě k ničemu.
Upřímně nevím, o čem James May mele.
"Nemám rád staré věci." Miluje je!
Nemůže se jich nabažit! Vlastní Ferrari z roku 1977.
Má sbírku starých motocyklů Honda.
Tráví volný čas opravováním počítačů, nebo chozením na večírky? Ne.
Tráví ho jedením staromódních koláčů
a pomáháním přátelům při opravě parního stroje.
Vím, že někteří z vás si myslí, že jsem záměrně tupý,
protože řídím tuhle Hondu, ale nejsem.
Přísahám vám, že se mi opravdu líbí.
Výjezd kamionů
Nejen, že drží rekord vozů s pohonem předních kol na Nürburgringu,
o sedm sekund rychlejší, než ta stará,
zvládla to, zatímco se stala kultivovanější.
Motor je hladší, jízda je jemnější.
Je trochu lepší celkově. Je ohromná.
Také se snadno řídí, stará auta ne.
Je tam.
Při pomalých rychlostech měl James bohužel pravdu.
Aston byl obtížný malý spratek.
Kvílení převodovky je docela výrazné.
A pak tu bylo přeřazování.
Pro vyvážení, myslím, že upřednostňuji dvouspojkový systém s pádly.
Jen se snažím zapnout si rukávy, protože je celkem chladno
a bude to rozdíl.
Rozhodně se ochlazuje.
Řadový šestiválec 3,4 L naštěstí produkuje tolik tepla,
a má tak malé stínění, že zatímco má horní půlka je studená,
moje spodní část je teplá jako toust.
Okénko se nestahuje,
žádná ventilace, žádná klimatizace.
Vlastně tu není žádný vzduch. Jenom teplo.
Jsem tu dušený.
A brzy se to zhoršilo...
Snažím se netřást.
..protože padla hustá mlha.
To znamenalo, že jsme museli ještě víc zpomalit.
A to učinilo Aston ještě horším.
Jsou to hodně autentická 50. léta. Užívám si to.
Někdy je celkem obtížné zařadit rychlost.
Jen to zkusím v mém voze. Počkej.
Dáme si dvojku. Hm.
Dokonce tu můžu dát i jedničku.
Dvojka. Funguje to.
U mne je to hračka.
Ale nemáš pocit uspokojení, že ne, když to uděláš?
Jo, mám.
Po chvilce se mlha změnila z husté na neproniknutelnou.
Nyní už nevidím nic.
Světla nepomáhají a stěrače
jen přesouvají vodu po skle.
Doslova teď nic nevidím.
Mlha, déšť, hluk.
Hodně hluku.
Jo, je mi už celkem zima.
Hrozící podchlazení však nebylo mou hlavní starostí.
Ach můj Bože.
Nezní to... Jo, to není dobré.
Musím držet spojku, aby se vůbec hýbalo.
Jo, myslím, že už mám jen tři válce.
A pak jsem měl starou známou poruchu 50. let.
Co je s ním?
Myslím, že svíčky jsou znečištěné a zalepené.
No, Jamesovi to neříkej.
Ne. Kde je?
Ani nevím, kde mám auto, a to jsem ho zaparkoval tamhle.
Nic sakra nevidím!
Ne. No, alespoň mne neviděl, jak dělám tohle.
- Mohl by jet kolem. - No... já...
Jeď napřed.
Hele, řekni mu, že jsem za ním, nebo někde vpředu.
- Mohl bych být 100 metrů daleko. - Vrátím se na silnici.
- Ty se vrať na silnici. Já to opravím. - Nikdy to nezjistí.
Přesně. Řekni mu, že si to užívám a...
- Ale začíná pršet, Hammonde. - Ano, já vím!
- Máš bundu? - Ne!
Kde mám sakra auto? Má někdo...
Vidí někdo někde Aston Martin?
Haló?
Hammonde?
Našel jsem auto. Je to... Ach je to... Je to Toyota.
A oni... oni to dělají.
Opravdu ano. Je to celkem trapné.
Jo, teď odjíždějí, protože si to uvědomili.
Haló. Promiňte to...
Není tu nic k vidění.
Hammonda jsem zanechal s opravami na obscénním odpočívadle,
na svém voze jsem udělal pár úprav a vyrazil najít Jamese.
Ó ano!
Zlepšil jsem svůj Aston Martin.
Najednou mé auto dává smysl,
neslyším ho.
A pak jsem narazil na asociálního člověka, který byl okamžitě podezřívavý.
Kde je Hammond?
Jo, je přede mnou.
Jedu přímo za ním. Vidím ho, čistě jasně.
Mlha se zvedá a nemohu si pomoct, že Richard Hammond,
který je údajně před tebou,
řídí štábní Land Rover Discovery.
Ne, ne. On, ehm... Předjel je.
Ehm... Vyrazil vpřed. Neuvěřitelnou rychlostí. Nestačil jsem mu.
- Má porouchané auto, že ano? - Ne.
Pískají ti brzdy?
- Ne, to jsou ptáci. - Ptačí zpěv.
Dobrá, Jamesi, rozhlédni se. Krávy, které následuje Hitler.
Ale ne, není to Hitler, je to Winston Churchill.
Kráva napadla Aston Martin!
Nedělej to! Jdi a zaútoč na Hondu.
Mezitím jsem zprovoznil své auto a začínal toho litovat.
Jo, je to teď docela dřina. Budu upřímný, začínám být celkem unavený.
Moje... Moje levá noha je v agónii.
Přeřadit.
Bolí mě koleno.
Uši vlastně také. Je mi také dost zima.
Pravdou je, že v té mlze, v pomalé rychlosti,
na Jamesově absurdní cestě,
plné vojevůdců a útočných krav,
byla starší auta tvrdou prací.
Ale když jsme vystoupali Pyreneje, mlha se rozplynula.
Což znamenalo, že jsem mohl Astonem jet jedinou rychlostí, které rozumí.
Naplno.
Za předpokladu, samozřejmě, že se dostanu kolem Jamese Maye.
Jdu do režimu R.
Světla na přístrojích zčervenala.
Sbohem, pán Clarkson.
Dostanu ho!
Dostanu ho pořádně!
Teď jsem mu úplně na zadku.
Mám vyšší výkon a nižší hmotnost.
Může tu čumákovat se svým obřím motorem,
ale jakmile budeme v zatáčkách, ujedu mu.
Projíždím.
Ha-ha!
Byl jsem zpět ve vedení, a hlavně... zpět zamilován do mého Astona.
To je ale auto.
Ach! Musíte ho řídit.
Každé přeřazení musí být... odpracované.
Každé hnutí volantem promyšlené.
A nikdy nemůžete přijet do zatáčky a říkat si:
"Tady se nebudu obtěžovat ovládáním brzdy a plynu jednou nohou."
Musíte, nebo nezařadíte.
Když jsme vjeli do Španělska, byli jsme opět ve třech.
A brzy jsme dorazili do Barcelony, města známého mnoha věcmi:
katedrálou, kavárnami,
a zajímavou architekturou.
Ale, vlastně, nejpůsobivější věcí je tohle.
Jmenuje se Terramar,
a je to nejstarší přeživší klopená dráha v Evropě.
Byla otevřena v roce 1923 jedním velkým závodem
a kvůli nezaplaceným účtům byla uzavřena o den později.
Posledních 50 let to byla kuřecí farma.
OK, gratulace, Jamesi. Je to nejprudší klopená dráha, jakou jsem kdy viděl.
A to ještě ani nejsem na její prudké části.
Nahoře má zřejmě 78°.
Jaký máš plán, Mayi?
No, říkal jsem si, že bychom na konci zatáčky umístili radar,
tam kde se to zase vyrovnává a ten, kdo dosáhne nejvyšší rychlosti
skrz klopenou zatáčku je vítěz.
Dobře. Ehm... Můžeme si to nejdřív trochu vyzkoušet?
Mohl bych na mém Astonu udělat pár úprav?
Ne, pokud by znamenaly výměnu za DB11.
Nemůžu... doslova se nedokážu dostat výš, než sem.
Musíme jet tam nahoře? Musíme, že ano, abychom jeli nejrychleji?
Když spadneš přes okraj... Jo?
...je to nevědomí.
- Ne, protože nás zastaví strom, ne? - Ne.
Než jsme se pustili do našich zkušebních kol,
začal jsem s mými důležitými úpravami.
Co děláš?
Dávám autu klimatizaci.
Vrtáš díry do auta za 1,5 mil. liber?
To bych nemohl.
To je rozdíl mezi tebou a mnou - já jsem praktický.
- Ne, to je vandalismus. - Není to vandalismus!
Má díru!
Ale teď budu moci dýchat a uvidím, kam jedu,
což je důležité, když je dráha v takovém úhlu.
To zní jako: "Westminsterské opatství je v cestě."
"Zbořím ho, abych měl lepší výhled." Pořád je to vandalismus.
Nemáš rád staré věci, tak proč bys nezboural Westminsterské opatství?
- Westminsterské opatství mám rád. - Ha! Zasažen vlastní ranou. Další tady.
Klimatizace byla vyřešená, nastal čas tréninku
na něčem, co se za ta léta stalo hrbolatou děravou smrtonosnou pastí.
100 km/h jak se přibližuji k...
Uf! Tam je velká díra.
..první zatáčce.
Už můžu říct, že je to velmi hrbolaté.
Uf! Řízení je hodně divné!
Kriste! Je to znepokojivé.
Je to sakra směšné! Abyste viděli, kam jedete, musíte se dívat nahoru.
To se v autech neděje. Je to špatně!
Blíží se druhá klopená zatáčka.
Ježíši!
Ty hrboly jsou tak znepokojující!
Ježíši!
Některé z nich jsou zřejmě tak drsné,
že auto může i vyskočit... přes metr doprava.
Sily působící na vnější pneumatiky jsou neuvěřitelné.
Hovoříme o planetární energii.
Když si to Hammond uvědomil, začal pískat.
Kdo říkal, že tam nahoru chci? Proč bych tam jezdil?
Zkusím to zvednout na tuhle klopenku. Jdeme na to.
Do prdele! To byl velký hrbol!
Bože zatraceně všemohoucí!
Ježíši Kriste! To je strašné!
Konečně byla tréninková kola za námi.
- Ach, Kriste! - To... je děsivé.
Problémem průjezdu klopenou zatáčkou je, že nemůžete nic dělat.
Nemůžete zpomalit, nemůžete zrychlit.
Když se něco pokazí, jste pasažérem.
A protože si byl vědom i toho,
Pískáček se rozhodl, že už si nechce hrát.
Jo, no, má tréninková kola mi řekla jedno - nechci to dělat.
Právě jsem se zotavil z obrovských nehod. Čerstvě.
Rozhodl se, že farmu koupit nechce,
a tak odjel koupit místo ní statek.
Takže se z toho stal rozstřel mezi dvěma auty.
a asociál jel první.
Soustřeď se Mayi. Soustřeď se.
Dej tomu trochu šťávy.
Do prdele! To je děsivé!
Hrbolatý! Hrbolatý!
Zapnuly se kvůli tomu stěrače!
Ježíši! To není příjemný pocit, to vám povím.
Dobrá, jde se na to!
Uvidíme, jak rychle ho poženu.
Ach, teto moje! Je to... Ježíši Kriste!
Je to hrbolatá sračka!
Ach, jemine!
To je jedna z nejstrašidelnějších věcí, jaké jsem kdy v autě udělal.
Za celou dobu.
Byla.
Výborně. Výborně. Výborně.
Musím říct, ehm...
..nedělali jsme si tam legraci - opravdu si koupil statek
na jihozápadě Francie.
A vlastně jsme si s Jamesem přáli, abychom byli bývali jeli s ním,
protože to bylo strašně děsivé.
- Je to strašné. - To opravdu bylo.
Každopádně tu mám čísla z radaru,
a, Jeremy Clarkson, projel jsi tam 142 km/h.
- Dobrá práce. - To je odvážné. To je odvážné.
- Opravdu 142 km/h? - Ano. Dobrá práce.
- A pak, Jamesi Mayi, ty jsi projel... - Padesát jedna.
... 149 km/h!
Ach!
James May něco vyhrál!
- Jsem ohromen! Vyhrál! - Něco vyhrál!
Svým rychlostním výkonem jsi dokázal,
že moderní auta jsou o 6 km/h rychlejší, než byla před 60 lety.
Jo.
Jde ale o to, že vaše auta se vlastně nedají řídit na silnici.
No, ne, Aston, musím uznat, v pomalých rychlostech, je hodně obtížný.
Pokud se pokusíte ho lechtat při řazení, prostě si to nedá líbit.
Jediné řeči, které rozumí, je násilí.
Vrazíte ji tam, pak jste v pohodě.
O tom jsem nemluvil.
Vaše auta se skutečně nesmí řídit na silnici, ne?
Já mohl, Aston ten kus zaregistroval jako prototyp, takže jsem mohl.
Jo, u Jaguáru to bylo trochu komplikovanější,
protože byl registrovaný jako zkušební vůz,
takže ho technicky vzato může řídit jen zaměstnanec Jaguáru.
- A co ty? - Musel jsem se nechat Jaguárem zaměstnat.
Vážně?
Jo, já - já teď pracuji pro Jaguár. Opravdu.
Ale protože má práce už skončila, Jaguáre, obávám se že odstupuji.
Jak to dopadne na Wall Streetu, až tohle uslyší?
To ovlivní cenu akcií.
"Hammond otřásá městem šokujícím protitahem Jaguáru."
To by mohl být titulek.
Nebo by tam mohlo stát: "Křeček vydrbal s velkou kočkou."
To by mohlo stačit. To by to pokrylo.
- Hele, tady je... tady je pravda. - Jo?
Pokud jste si jedno z těch aut koupili,
legálně byste je na silnici řídit nemohli, ne?
Ne, nemohli.
Takže jste vlastně plýtvali všem časem, že ano?
- Trochu, jo. - Jo, trochu.
A s tímto hrozným zklamáním je čas skončit.
Děkuji moc, že jste se dívali, uvidíme se příště. Ahoj.
Překlad TGTT 2018 http://topgear.sovicka.net
Překlad TGTT 2018 http://www.tgtforum.cz/
Korektura dual 2018 http://www.tgtforum.cz/