Kapitola čtvrtá: Ohňostroj
Kdesi v Tichém oceánu
Tohle nedává smysl.
Tory, chci, abys věděl, že nemám radost z toho, že mám pravdu.
Nepřiplouvají žádné lodě a já to věděl.
Ale moje výpočty jsou správné.
Měla tu být loď, měly tu být alespoň 2 lodě.
Ne. Tvé výpočty jsou šílené čmáranice blázna.
Nepřiplují žádné lodě a teď jsme tu uvízli,
ty, já a Clarkson.
Bez jídla,
bez vody, bez plachty,
bez paliva a bez naděje.
Faktem je, že zemřeme.
Tak jo!
Co to děláš?
Přebírám kontrolu nad situací
a našimi osudy.
Rozebíráním voru?
Na tomhle voru je spousta kousků, které lze spálit,
udělat palivo, abychom se dostali zpět na náš ostrov.
Podívejme, kdo teď ztratil rozum?
Tohle všechno. To vše se dá spálit.
- Ano, spálíme Clarksona. - Ne.
Jen dřevo.
A je to.
Myslím, že pokud dokážeme, nevím,
kilometr za hodinu, dokážeme se vrátit.
I kdybychom ho roztopili,
jak najdeme cestu zpět?
Prostě se to stane, tady je
mapa, kterou jsem načrtl, když jsme odplouvali.
To je azimut, který jsme měli, 2-9-0.
Chceme zpáteční trasu 180 stupňů v opačném směru
takže odečteme 180 od 290, což nám dává?
- 110. - Ano!
Které mohu najít na telefonu.
Jsme zachráněni. Takže spal z voru vše, co můžeš,
vše, co najdeš, včetně částí sebe. Nutnost.
Dobře, jdeme na to.
Jo!
Myslím tím, ano.
Spálit člun, abychom se dostali zpět na ostrov, byla vysoce riziková strategie.
Ale víte, štěstí dává přednost odvážným.
Nebo hloupým.
Podívejte, zvládli jsme to... skoro.
Ne! Opět došlo dřevo!
- Je to kousek. - Já vím!
Takže jo, došel nám člun na spalování.
To byla první chyba v Richardově plánu.
Pak jsme objevili druhou.
Richarde! Potápí se!
- A sakra! - Tory, docela dost se potápíme.
Ach! Byl to špatný nápad!
Myslím, že budeme muset opustit loď.
Ach ne!
Zachraň mě, Clarksone!
Je pryč!
Je definitivně pryč!
Richarde!
Richarde, jsi v pořádku?
Ano!
Byl jsem zdrcen.
Byla to naše nejlepší šance na útěk.
Bylo to srdcervoucí.
Nebojte se, přežili jsme. Očividně.
A co ten druhý?
"Señor"...
...Clarkson?
No, víte, co se říká: nikdy nenechávej muže v poli.
I když je to Clarkson.
Ó Clarksone!
Clarksone!
Věděl jsi,
že 85-kilogramová osoba
potřebuje 65 gramů bílkovin denně.
A průměrný chňapal červený poskytuje 100 gramů bílkovin.
Abychom přežili, stačí nám chytit 10 ryb týdně.
Jen 10? To je všechno?
Jsi sarkastický?
Ne, rád chytám ryby. Chci říci, že jsem jediný, kdo to dělá.
Je to jen rybaření. Uklidni se!
Děkuji, protože jsem byl vystresovaný, ale teď, když jsi řekl uklidni se,
můžu se uklidnit.
Proč nelovíš?
Tady to máš. Už toho mám dost.
- Ó! - Užij si to!
Někdo dnes ráno vystoupil z houpací sítě na špatnou stranu, Clarksone.
Katastrofa parníku mě docela zasáhla.
Chyběl mi domov. Chyběla mi rodina.
Byl jsem zoufalý.
Musel jsem přijít na způsob, jak dát lidem vědět, kde jsme.
A nebyla to hloupá zpráva v láhvi.
Co budeme dělat, Clarksone?
Zjevně trpí.
A opravdu zde kazí atmosféru.
Potřebuji udělat něco, abych ho rozveselil.
Počkej chvíli.
Bude 4. července.
Američané tyto věci milují.
To je odpověď! Géniální!
Děkuji, Clarksone.
Pěkné opálení...
Ahoj lidi, tady Richard Hammond.
Stále trosečník na pustém ostrově někde uprostřed Pacifiku
s mým kamarádem trosečníkem Torym Bellecim, který je v současné době nešťastný.
Je opravdu deprimovaný, myslím, že na něj působí samota.
Takže ho rozveselím.
Vím, nic jiného byste nečekali, že?
Udělám to tak, že mu uspořádám
nejskvostnější párty 4. července.
Američané opravdu žerou všechny tyhle věci.
A on si stěžoval, že obstarává celý rybolov,
takže mu postavím, toto je zmenšený model...
Chystám se mu postavit plnou verzi tohoto,
automatického chytače ryb.
Jo. Chyťte to, kapitáne...
To je ale opálení. To jo.
„Seňore“ Hammonde, co má chytání ryb společného se 4. červencem?
Rybí hamburgery!
„Qué“?
Každá párty 4. července potřebuje hamburgery, jo?
Na ostrově však nebyla žádná řeznictví. Věřte mi, díval jsem se.
Místo toho jsem se tedy rozhodl udělat rybí hamburgery,
na což bylo potřeba hodně ryb.
Takže jsem se pustil do tajného stavění toho, co si myslím,
že shledáte, že je dalším z mých skvělých světových prvenství.
Co děláš?
Stavím pro tebe automatický chytač ryb.
K tomu to všechno je?
Abys ušetřil čas a měl snazší život.
Dovol mi, abych tě provedl tím, co tu máme.
Věřím, že máme na světě první, vodním mlýnem poháněný,
nekonečný rybářský vlasec založený na dvojité cívce automaticky chytající ryby.
- Jak to funguje? - No, bere pohon
ze samotného kola mlýna, který jde sem k těmto cívkám.
To je hnací lano, která pak pohání druhou cívku,
která napájí naši smyčku z vlasce.
Takže to neustále jede, táhne návnady, točí se, ryba udělá...
- A to všechno jsi udělal pro mě? - Pro tebe.
- Jsi tak pozorný... - Jsem prostě milý chlapík.
Teď mi můžeš pomoci.
Podrž tohle,
já to natáhnu na hnací kola.
- Dobře? - Jo.
- Bude to skvělé. - To je úžasné.
Bude to úžasné. Řekl jsem úžasně.
- „Úžasné!“ - Nevrátím se domů jako Američan.
Buď opatrný.
Jsi v pořádku?
Ano.
Stejně jsem je nepotřeboval.
To je dobrá poznámka.
Toto je menší naviják
a vytvoří napínák.
Dosáhneš na konec?
A je to.
- Mám to. - Tak, svaž je,
- Pokud to napneš... - Ano.
Čemu musíme čelit, je to efekt řetězovky?
Je to něco takového. Je to skutečná hmotnost vlasce samotného,
prověšuje se kvůli gravitaci působící podél delší délky vedení.
Čím víc lana máš, tím větší je gravitace.
Takže tohle...
...přijde tudy dolů.
A to udržuje napětí a zastaví průvěs.
- Dobře. - Takže,
to jsou všechny naše návnady.
Nechci uvádět zřejmé, ale vzal jsi v potaz příliv,
když jsi to stavěl, že?
Ano, právě teď je odliv.
Až bude příliv, bude to pod vodou.
Musíme si pospíšit. Příliv se blíží.
Budeš to milovat, protože je to klamně jednoduché,
- ale chytré. - Měl jsi napilno.
K zapnutí potřebujeme spojku. Nemůžeme to nechat běžet pořád,
nebo vyprázdníme moře od ryb, takže právě teď
je to vypnuté.
Ze strany mlýnského kola je vidět výstupní hřídel.
Skrz něj je šroub, to je ozub.
Je to ozubová spojka.
Ze strany cívky je malá hřídel se štěrbinou.
Když se tato cívka pohne doleva, do štěrbiny zapadne ozub, točí se,
a jsou zamčené dohromady.
Je to dokonalá spojka na tuto situaci.
Děkuji ti.
- Jak to zapneš? - Zatáhneš za páku.
To je vše, co jsem potřeboval vědět.
Říkal jsem si, že by tě může zajímat, je to chytré.
Jenom zatáhnout za tuhle paku?
Je to „páka“.
- Dobře. - Zatáhni a ucítíš tlak.
A je to.
Podívej se na to.
- To je skvělé. - Funguje je to!
Ach, jaký uspokojivý masitý chrapot.
- To je super! - A koukej.
Běžíme, lovíme.
- Počkej... - Chytá ryby.
Už to funguje!
Ježíši!
Chytá hodně!
Už nikdy nebudeš muset lovit!
Dobrá práce. Výborně.
Tím se uvolní tolik času.
Ano.
Můžeme uvažovat o dalších způsobech, jak se dostat z ostrova.
Buď to, anebo můžeme vymyslet nějaké hry,
nebo si jen užít relaxaci.
Aby bylo jasno.
Já jsem neodpočíval.
Připravoval jsem další způsob, jak nás dostat z toho zatraceného ostrova.
Kámo! Dvě otázky.
První, co to děláš? A druhá, proč to voní
jako toitoiky na louce? - Protože sbírám moč.
Pokud chceš být nápomocný, hodilo by se mi jí víc.
Nechce se mi.
- Proč ji vlastně chceš? - Vyrábím své reaktivní sloučeniny.
Počkej chvíli.
Děláš explodující věci?
Potenciálně.
No jo! To je voda na mlýn pro Hammondland TV, příteli.
Počkej. Připravím se.
Co je Hammondland TV?
Potřebuju to. Bude to obrovské.
Co je Hammondland TV? Neexistující věc.
Takže jo, jsem chlap přes výbuchy.
Znáte to z mých pořadů, že?
Ne?
Každopádně jsem si myslel, že mohu použít své
pyrotechnické schopnosti k výrobě nouzových světlic.
Kdybych jich udělal dost, mohl bych každou noc odpálit jednu po dobu dvou měsíců.
A pak by nás někdo musel uvidět.
A „Señor“ Hammond vám s tím pomohl?
Definujte „pomoc“.
Tory!
Tory, Tory!
Vítej v hlavním vysílacím čase.
- Co je to? - To je moje studiová televizní kamera.
Snažíme se přežít na ostrově a vše, na co si vzpomeneš, je výroba televize.
Vložíme kameru.
Zbláznil ses!
Ticho. Připravte se na živé vysílání.
Studio pozor, hodně štěstí, chlapci a děvčata, uděláme skvělou show.
Tak nadšený!
Ahoj. Vítejte v Hammondland TV.
Jsem Richard Hammond, ale se mnou je expert na výbušniny
Tory Belleci, který nás naučí, jak vyhodit věci do povětří!
Ne ne ne. Dnes nevyhodíme věci do vzduchu.
Střih! Začneme znovu.
To, co budeme dělat, je výroba světlic.
Poletí nahoru do vzduchu, vytvoří velké obří jasné světlo, kouř, hlasitý zvuk,
a to nám pomůže být zachráněni.
Je to tedy stále druh výbušniny?
Jo, je v tom trochu výbušný prvek,
ale neděláme výbušniny.
- Děláme světlice. - Opravdu velké rány.
Nouzové světlice.
Dobře, teď důvod, proč jsem sbíral moč,
je to proto, že jsem dělal tohle. Pojď sem, ukážu ti to.
Takže tady dole
jsem shromáždil...
- Ach, smrdí to! - Ano.
Je to žluklé.
Takže jsem vzal seno a kuřiny,
a polil to naší močí.
Vím, že to zní odporně,
ale poté, co se veškerá vlhkost odpařila
jsme ve skutečnosti vytvořili malé krystaly dusičnanu draselného.
Kuřiny,
- naše čůrání... - A seno. A necháš to usadit.
- Proto to tak špatně voní, ale... - Nechutné.
...teď máme krystaly dusičnanu draselného.
To bude náš oxidant pro naše raketové palivo.
Nyní potřebujeme kyslík. Protože ten pomůže hoření, že?
Víc kyslíku, hořlavější.
Pokud tam vložím zápalku, vybuchne to?
Ne, nevybuchne. Musíme do toho přidat palivo.
Takže to, co musíš udělat,
je vzít tu cukrovou třtinu a rozbít ji kamenem.
Musíme sbírat cukr a poté, když přidáme cukr
k dusičnanu draselnému,
tehdy se stává těkavým.
Dělám teď vlastně cukr?
Všechna ta šťáva, která odtamtud teče,
jakmile zaschne, vytvoří krystaly cukru a to je...
...děláš skvělou práci...
Nedělá skvělou práci, lidi?
Neuvěřitelné. Ta zabranost.
Mám dost. Perfektní. Dobře, nashromáždil sebral jsem cukrovou šťávu,
je usušená a dala nám krystaly cukru.
Takže teď musím vzít ty
krystaly cukru a dát je tam.
Teď přimícháme dusičnan draselný,
a pak budeme mít raketové palivo.
Vzrušující, že?
Takže jo, vyrobili jsme raketové palivo. Žádný velký problém.
Ale raketové palivo rakety jen odstartuje.
Chcete upoutat pozornost, ty rakety musí explodovat.
Mám tu tři vysoce reaktivní kovy.
A skvělé je, že tyto 3 různé kovy,
jeden nám dá velké jasné světlo,
jeden nám dá červené světlo,
a další nám dá velký oblak kouře.
Takže když ho vystřelíme do vzduchu a exploduje,
upoutá pozornost každého.
Klíčovou otázkou tedy je, a co všichni chceme vědět,
jaké jsou to kovy?
Nemůžu ti to říct. To je ta nebezpečná část.
To se nedozvíme, protože...
Lidi, je to je... Jo! Cenzurováno
Ó, nedozvíte se to. Je to tajné.
Tajné věci zde, na HLTV.
Je to opravdu nebezpečné.
Opravdu by nám to mohlo bouchnout do obličeje,
kdybychom to špatně namíchali.
- Opravdu? - Jo.
- Opravdu? - Takže jen... Pojďme...
...soustředit se. Je to nebezpečná věc.
Hustý. Dobře. Pokračuj.
Nevyhoď mě do vzduchu.
Pokud to funguje a správně jsme smíchali naše chemikálie,
když to zapálíme, měli bychom vidět obrovskou,
červenou, jasnou a kouřovou ohnivou kouli.
Pokud to nebude fungovat, budeš vypadat hloupě.
- Jsi připraven? - Nandej si to.
Počkej, jak daleko musím být?
- Budu stát za tebou. - Dobře. Jdeme na to. Připraven?
Nic nevidím. Ach! Ach!
To je, řekl bych, úspěch.
To jo!
- To jo! - Ano!
Takže jste vyrobili raketové palivo a výbuchy.
A co pak?
Další fází bylo vyrobit několik zkušebních raket.
K tomu jsem potřeboval více dusičnanu draselného,
​​jehož výroba chvíli trvá, takže jsme se trochu uklidnili.
Bože, je horko.
- Ano. - Víc než včera.
Ano, všiml jsem si toho.
- Tory... - Ano?
Proč se potíme?
Protože je to ztráta vlhkosti, právě když ji potřebuješ, protože je horko.
Chlazení.
Jakmile vítr odpaří pot, budeš se cítit chladněji.
Protože to odnáší teplo.
To je odpařovací chlazení.
- Mm-hmm. - Jasně.
Právě teď dělám hodně odpařovacího chlazení.
- Já taky. - Budu vysušený.
Na židli zůstane kousek kůže ze slaniny.
Co ti právě teď z domova chybí?
Jen moji blízcí, lidé, kteří jsou ti nejblíže, myslím.
Další věci, které ti chybí?
Ehm... Bože, studené pivo.
Zabil bych za studené pivo.
Ach... teď ses rozmluvil.
Nemám vychlazené pivo,
ale mám svůj domácí Hammondland likér.
Ach, neděláš víc likéru?
Dokončuji nejnovější ročník voskovými zátkami.
Posledně to byla nejlepší noc, na kterou si nepamatuji.
Zajímalo by mě, jestli by chutnal lépe,
kdyby byl studený?
Nad tím tady přesně přemýšlím.
A ty jsi mi odpověděl, když jsme mluvili o pocení.
Vypařování.
To je odpověď. Vypařování.
Zamysli se nad tím.
Potíme se, abychom ztratili teplo,
takže pot vychází a pokrývá naši pokožku jako kapalina
a odpařuje se, takže se promění v plyn,
to je odpařování.
Totéž by se stalo s mojí lahví likéru,
kdybych měl tu vlhkost na povrchu,
tu vodu, když se odpařovala,
změnila by stav z kapaliny na plyn a odnesla by z láhve teplo.
Už jsi ochutnával nějaký likér?
Ne, no tak, vydrž! Je to dobrý nápad,
to bude fungovat, to to ochladí.
Mohl bys to nechat odpařovat celé hodiny
a kleslo by to jen o pár stupňů.
To je možnost, dobře. Počkej chvíli.
Tyhle jsem si odložil.
- Ponožky? - Ponožky.
- Tady je můj géniální... - Bože, tady to máme.
- Pomysli na větrný mlýn. - Jo...
Točící se větrný mlýn, který je má na sobě.
- Aha, jako větrný mlýn z chlastu. - Chlastmlýn.
Miluji to.
Takže se otáčí, navlhčí ponožku,
ponožka odpaří vodu do atmosféry,
s trochou pomoci větru to z láhve
vytáhne stupeň nebo zlomek stupně,
znovu se namočí, udělá to znovu a znovu a znovu,
pak máš v ponožce studený likér.
- Představ si to, studený! - Jo.
Studený likér.
Těším se, až znovu oslepneme.
To je to, co udělám.
Budu potřebovat tvou pomoc.
Počítej se mnou.
Přípravy na ultimativní párty 4. července pro Toryho již probíhají.
A nic neříká Den nezávislosti tak, jako rybí hamburgery.
Jen musím udělat housky.
Mnoho lidí by řeklo, že je nemožné připravit chléb
na pustém ostrově.
To proto, že nepomysleli na „pain de yucca“.
Já naštěstí ano.
Bylo to skvělé a byl by to skvělý materiál pro Hammondland TV.
Samozřejmě že ano.
Dobrý den, vítejte v televizi Hammondland.
Jo!
Děkuji, děkuji. Jsem Richard Hammond před živým publikem ve studiu.
Pro přípravu chleba nejprve potřebujete mouku.
K tomu přichází náš přítel juka.
Vezměte si sem plátek juky, namočte kámen, tato mísa je plná vody.
A budu ji brousit.
Jak vidíte, voda je mléčná, protože drtím
stále více těchto drobných částeček juky
na mém brusném kameni tady do vody.
To je začátek mé maniokové mouky.
Voda je mléčná.
Tak...
Vodu vyvařím.
Jakmile voda zmizí, zůstane nám krásná
mouka z juky, ze které si připravíme chléb.
Další problém, kterému čelíme, jakmile máme mouku: potřebujeme kvásek.
Nemám žádné droždí. Nemám žádný prášek do pečiva.
Udělám ho sám.
Mám mořské řasy. Je jich tu hodně.
A spálil jsem je.
Mísa křupavých spálených mořských řas.
A tato mořská řasa má úžasnou vlastnost.
Všechen sodík, který nasávala z moře,
je nyní spálený,
Mám tam uhličitan sodný
a když vezmu citron,
který je plný kyseliny citronové...
a vymačkám ji na něj...
Oprvadu je slyšet to bublání, jak se uvolňuje CO2,
a to je to, co nakypří můj chléb.
Poté, co jsem vyvařil veškerou vodu ze směsi vody s moukou z juky,
zbývá mi jen čistá mouka. To je základ mého chleba.
Teď musím dát dohromady všechny své ingredience.
A máme to.
Přidat do jukové mouky vodu,
kypřící prášek a mořských řas
a vaječný bílek, a pak promíchat,
a to je vše. To je moje těsto.
Chci ho na rybí hamburgery, takže...
musí to být takové malé kulaté tvary.
To přijde sem...
A necháme vařit.
Mmm...
Vítejte zpět v Hammondland TV před živým publikem ve studiu.
Děkuji, děkuji, děkuji.
Je to tady. Okamžik pravdy.
No jo, funguje to! Vykynulo.
Tady je, můj mňami juka chléb!
Je to prostě...
Jo... Až příliš dobrý.
Střih, dobrá show. Výborně.
Výborně všichni. Díky. Dobrá práce.
A nejsme v éteru.
Ach, myslím, že budu zvracet.
No, jemu budou chutnat.
Připravený vyrábět rakety?
Jo!
- Raketové palivo, záblesk, rána, šupajdíme! - Ano.
Takže začneme s jílem,
pak to naplníme cukrovou směsí,
a potom úplně nahoru dáme reaktivní kovovou směs.
Takže kolik energie v tom je?
Doufejme, že to bude dostatek energie
k vypuštění do výšky 30 metrů.
Dobře, teď to zhutni.
Jak tvrdě to mám hutnit?
Ne tolik!
Dobře, teď jsem se počůral.
Odpálí mi to ruku?
Jen buď jemný, netlač na to moc tvrdě.
Buď opatrný.
Takže to jsou ty tři těkavé kovy
společně s dusičnanem draselným, který jsme vložili do horní části...
Což nám dá tu velkou červenou kouřovou ohnivou kouli.
- Což nám dá kouř, záblesk a ránu. - Ano.
A raketové palivo pod...
- Nám dává zdvih. - Probudí pana Newtona a řekne:
- tady, prolomit váš 3. zákon, že? - Ano.
Akce a reakce, hmota tímto směrem, tah tímto směrem...
Jen o tom přemýšlej, budeme mít
naše vlastní nouzové světlice,
které nás dostanou z ostrova, uvědomuješ si to?
Teď
přivázat hůl k bambusu,
a máme to, naše světlice.
Kdy je otestujeme?
Můžeme teď.
Je to velmi vzrušující.
- Jsi nadšený, že? - Jsem tak nadšený.
Ó, pokud to bude fungovat,
jak skvělé to bude?
Miluješ to.
Miluji.
Jsi nejšťastnější, co jsem tě viděl za celé týdny.
No, vyhazujeme věci do vzduchu. Je docela těžké se neusmívat.
Jen doufám, že budou fungovat.
- Umřeme? - Ne.
Dobře.
Chceš to zapálit?
Nervózní?
Ty to zapálíš a já utíkám.
Jdeme na to. Očekávej výbuch!
Utíkej.
Uvidíme, jestli naše rakety fungují!
- Je to velmi vzrušující. - Není-liž pravda?
Může to být klíč k tomu, abychom nás zachránili.
Páni!
- Ó páni! - Ano!
Respekt.
- To je úžasné. - Dokázali jsme to.
Fungovaly.
Bože, to je tak dobrá zpráva!
Teď už jich jen musíme vyrobit 50.
Cože?
Jo. Potřebujeme jich hodně.
- 50? - Co je na tom špatného?
To je obrovská práce.
Pomůže nám to dostat se z ostrova, uvědomuješ si to, že?
Ano!
Je to úplně nejlepší den!
Udělal jsem světlice a fungovaly!
Vypadají krásně a budou vidět na míle daleko.
Je tak hezké znovu vyyhazovat věci do vzduchu.
Dostanu nás z tohoto ostrova,
jen počkej a uvidíš!
Takže bylo 4. července
a měl jsem dvě priority.
První: připravit ledové pivo.
Druhou: ujistit se, že Tory nezjistil, že plánuji večírek.
Připraveno k vložení.
Připraven vložit.
Zatlač... Jen přímo dovnitř.
Příliš daleko. Vrať se.
- Ano. - Trochu nahoru.
Myslím, že to možná budeš muset zvednout...
- Ne, no tak... - Udeř tvrději.
Děkuji, profesore.
Nepoužíváš čtvercový kolík, že?
Čtvercový kolík v kulaté díře...
- Chápu. - Mám to.
Už jsme skoro tam.
Dobře, poslední.
Bum.
Takže teď připevníme lahve,
díky tomuto kousku génia,
jak se bude otáčet... Sleduj.
Nahoře je malá vačka, když se převalí, stříká.
To je docela super!
Takže každou rotací bude vlhčí.
Na naše ponožky vystříkne trochu vody.
Otočí se...
Juchů!
Bude to fungovat mnohem lépe, než kdybychom to dali do kbelíku se studenou vodou.
Tam bys jen vyrovnal teploty, že?
Studená voda odebírá teplo, dokud se teploty nevyrovnají.
Takže bys jen postupně ohříval kyblík vody
a postupně ochlazoval tyhle.
Správně.
To tam sedí.
- Uvidíme, jestli to bude fungovat. - Jo.
Hej, podívej se na to! Vyrobili jsme větrný mlýn!
To je fantastické.
Páni...
Teď opravdu jede. Dobře.
Jsem nadšený. Jsem nadšený, že vypiji víc tvého likéru.
Těším se na ty bolesti hlavy.
Zavěsím zbytek lahví a ty si jdi lehnout.
Měl jsem vědět, že se děje něco divného...
Richard mě nikdy nepustil do svého pokoje a teď trval na tom,
abych používal jeho postel.
- Proč se ke mně chováš tak hezky? - Protože mám o tebe starost.
- Je vidět, že se cítíš unavený. - Nespal jsem moc dobře.
Jen unikni do blaženého spánku.
Je to tam pohodlné.
Ó, páni!
Líbí se mi, co jsi tu s tím udělal.
Jen si lehni, polož hlavu.
A už se cítíš lépe.
Bože můj, je to mnohem pohodlnější, než houpací síť.
Dobře.
- Spi dobře, můj americký příteli. - Tak měkké.
Tak jemné...
Dobrou.
Chlastmlýn bude skvělý.
Bude fungovat.
Neměli jsme chladné nápoje... celou věčnost.
A jde o to, pojďte se mnou...
Šel spát.
Právě teď už spí
a netuší, proč to všechno najednou pro něj dělám.
Takže musím připravit věci na jeho obrovskou párty ke Dni nezávislosti.
Bude to milovat.
Překvapení partnere!
Prrr, o čem to mluvíš?
Je 4. července!
Šťastný den nezávislosti! Jo!
Vím, jak moc vám Američanům na tom záleží,
a jak moc ti chybí domov
přinesl jsem tedy na ostrov trochu bytí z USA.
- Děsíš mě. - Podívej, co jsem udělal!
Podívej se tam! Uzři.
Jo, to je vše pro tebe. No tak.
Bože můj!
Jo! Je to tvůj vlastní zábavní park ke Dni nezávislosti.
- Bože můj! - Žije to tu, že?
- To je šílené! - No jo!
- Ty jsi to všechno postavili? - Pro tebe.
Dej si pivo, příteli, pojďme to prozkoumat, je toho hodně co vidět.
No tak.
Pojď, tudy k první atrakci.
Tady to je, je to americký ekvivalent šachu.
Nejdůležitější na začátek, vybavíme tě studeným nápojem.
- Hej, fungovalo to! - Jo.
- Opravdu je studený. - Jo.
Jak chutná?
Ó, to se polyká samo.
Už jsi to hrál milionkrát. Vrhni to tam.
Miluji to.
- Ach geniální! Maximální počet bodů! - Bum!
Nebyl by to zážitek ze zábavního parku 4. červenci,
bez stroje „Otestujte svou sílu“.
- Cítíš se silný? - To je super.
Šlápneš na prkno, kokos zasáhne pánev...
Všichni tě obdivují.
- Jasně. - Odstup. Jde se na to.
Bang!
A teď, pane Belleci, hra dovedností, úsudku a mazanosti!
Hod na kokosy! Jdi na to!
Ó, ty nadhazuješ, to je tak americké!
Každý je vítěz!
Co jsem vyhrál?
Vyhráváš rybí hamburger!
Přistupte blíže, rybí hamburgery za dolar, nebo zdarma pro výherce cen.
- Dobrý den pane. - Ahoj.
- Právě jsem vyhrál v kokosovém vrhu. - Jste vítěz.
- Ano jsem. - Pak, pane, potřebujete rybí hamburger.
Co?
- Je to masité sousto, že? - To jo...
Má charakter!
Má chuť.
Opravdu? A chutnal dobře?
Ne. Byla to ta nejnechutnější věc, jakou jsem kdy jedl.
A bylo jich víc a víc.
Chtělo se mi zvracet
dlouho předtím, než servíroval své poslední překvapení.
- Přistup blíž. - Bože můj, co to je?
Uzři!
To je kamaráde hvězdá atrakce tohoto karnevalu.
Velká, hlavní událost.
- Je to jízda? - No jo.
Je to 360 stupňové zhoupnutí.
Ty jo. Je to něco jako ruský švih.
Přidal protizávaží ve stejné vzdálenosti od osy otáčení,
takže když ti dochází hybnost,
přebere to gravitace na protizávaží a ping!
A jedeš!
Jaký to pocit!
- Jak rychle to poletí? - Jak rychle chceš, kámo.
Cože?
Pokud chceš jet rychleji, zakřič. Nebo i když nebudeš chtít.
- A je to bezpečné? - Jo jo jo.
Dobře, co když chci zastavit, má to brzdový systém?
Pokud chci přestat, jak vystoupím?
Nepřemýšlejme o zastavení, přemýšlejme o jízdě.
- Je to úžasné. - Ano.
Pojďme na to až zítra.
Uděláme to teď.
Prostě se necítím... prostě se necítím skvěle.
- Trochu se bojíš? - Necítím se skvěle.
Trochu vystrašený?
Měl by ses bát. Je to jízda.
Dobře, pojďme na to.
- Nechystáš se mě zabít? - Ne.
- Nesnažíš se mě zabít? - Ne.
Mám pocit, že se mě snažíš zabít.
- Takže co, jen se sem připoutám? - Jo, připoutáš se tam.
A drž se docela pevně.
Jo.
Menší problém se starýma nohama, které se třesou strachem.
- Jsi vyděšený. - Ne, je to tvým likérem.
- Je to jako před horskou dráhou. - Je to likérem.
- "Ach, budu v pořádku?" - Drž hubu.
Vaše veličenstvo, jste připraven na jízdu života?
Připraven? Všichni tě budou milovat.
Užij si to.
Jízda!
No jo!
Ach, je to ladné! Podívej se na to!
Zemřu!
A tady to přichází!
Kde jsou brzdy?
- Můžeš to zpomalit? - Spíš ne.
Každou minutu se tvá hybnost spojí s protizávažím,
překoná gravitaci a půjdeš přes vrchol.
Cítím, že se to blíží.
Tady to je! Udělal jsi 360!
Jo!
- Musí to být úžasný pocit. - Ó můj Bože!
Richarde pust mne dolů! Pust mě dolů!
Mám ještě jedno překvapení.
- Velké finále! - Richarde!
- Tohle budeš milovat. - Richarde, vážně,
můžeš to prosím zpomalit? Jede to příliš rychle.
Podívej se na to!
Moje světlice!
Moje světlice, Richarde!
Šťastný den nezávislosti!
- Co to děláš? - Je to krásné!
To jsou moje světlice!
Pust mě z toho!
Ach, jaká show!
Jaká noc!
Když se nad tím zamyslím, mlží se mi oči.
A "Señor" Belleci, líbilo se mu to?
Ehm...
Jak jsi mohl?
Víš, jak dlouho jsem na těch světlicích pracoval! Jak jsi mohl, Richarde?
Úsměv! Nejšťastnější den v tvém životě.
Ty zatracený...
Je to ůžasné!
Ty synu...
To je ale šťastný zákazník.
Musíš slíbit, že řekneš přátelům, jak zábavné to bylo.
Ty...
Proč jsi to udělal, Richarde?
Na tohle nikdy nezapomeneš.
Až odtud sestoupím, zabiju tě.
Zabiju tě!
Titulky: ©Neo_Moucha pro TGTT 2021 www.tgtforum.cz