Zdravím a vítejte u druhé části Vánočního speciálu Top Gearu,
části, kde... se všechno pokazí.
Jak jste asi v první části viděli, započali jsme poctu motorům V8
putováním napříč Patagonií.
Ddtud z města Bariloche,
cestou do Ushuaii v Ohňové zemi.
Ushuaia je město, ze kterého vyplula bitevní loď Belgramo
na svou poslední plavbu na začátku války o Falklandy,
jejíž výsledkem je, že tam dole Britové nejsou...
příliš populární.
Ve snaze vybudovat mosty, jsme měli v plánu vybudovat stadion
a zahrát si proti týmu Argentiny autofotbal.
Nicméně se vyskytl problém.
Někdo na nějakém argentinském webu poznamenal
že auto, které řídím, má registrační značku H982 FKL
a zajímalo je, jestli náhodou nejde o odkaz
na válku o Falklandy v roce 1982.
O této problematice jsme byli informování krátce po našem příjezdu do Argentiny,
ale nic moc s tím udělat nešlo, značku jen tak vyměnit nelze.
Vypracovali jsme však plán, který to, až dorazíme do Ushuaii, měl vyřešit.
Bohužel, jak uvidíte na konci toho, co bude následovat,
jsme nedostali šanci.
V minulém díle Top Gearu...
2560 km...
Lotusem?
Zkamenělé lesy, tajemná jezera. Je to hodně zvláštní.
Nedívám se, nedívám se, nedívám se, nedívám se.
Myslím, že Hammond má ten Mustang opravdu rád.
Ztratil jsem další stupeň.
Je to tvá cesta, je to tvá cesta. Tahle silnice auto zabíjí!
Palubka svítí jako vánoční stromeček a auto se zastavilo.
Je mrtvé. Porsche je mrtvé.
Je v pořádku, posmívat se lidem z Norfolku,
ale zatím to vypadá, že vyrobili nejlepší auto.
Když řekneš: "Jeremy, tvé auto není nudné," tak tě odtáhnu.
Vím, kdo to je.
To je jejich představa o komickém záložním autě.
To bych nemohl. Dokázal bys to? Jak jen mohou?
Přestaň dělat věci z Butche Cassidyho, prosím. Teď ne.
Proč jsi mi umístil na palubní desku brzdové světlo?
Zpřerážím vám každou kost...
ve vašem rozkroku.
Šestý den v Argentině jsme začali na další
z Patagonských nekonečných štěrkových cest.
112 km za sebou a neviděl jsem ani zatáčku, ani jiné auto. 112 km!
Země pro Mustang.
Protože to bylo celkem monotónní, rozhodl jsem, že bychom měli trochu zatáčet.
Tak jsem vymyslel plán.
Víte co to je, že ano?
- Vyschlé jezero. - Jo, to je.
BYLO to vyschlé jezero.
Teď v něm vidím závodní dráhu.
Jo.
Můžeme tu udělat kopii jakéhokoliv okruhu, a to také uděláme.
Proto jsem se rozhodl udělat kopii našeho oblíbeného okruhu,
Imoly.
Tak jdeme na to, teď vytvářím Tamburello.
Je dlouhá táhlá levotočivá.
Esíčko, asi tak. Krásná práce.
A je tu krásná zatáčka. Právě jsem udělal krásnou zatáčku.
Dobře, výborně.
Okruh je hotov.
Musím přiznat, že hotový produkt vypadal spíš jako placenta, než Imola,
ale všichni jsme se těšili na uspořádání inauguračního pouštního maratonu V8.
Proměním benzín v prach a hluk.
Za tři... Kolik kol?
- Ach. - 50? - Hodně.
Uděláme 100.
Tři, dva, jedna... Šlápněte na to.
Rychle přeřadit na dvojku.
A na trojku a už je mé vedení velící a vynikající.
Ty bastarde!
Myslí si, že jsi celé nudné. Pche, teď tedy nudné nejsi!
Jsem na vnitřku Jamese.
Sežer si to.
Hammond jede jako šílenec.
No tak, Stangu, no tak, kámo.
He-hee, to bylo... Ach!
Ty cesty... Ale ne, jedu špatně.
Hrdinský manévr mocného Mustanga.
To je James May a předjíždí.
Sakra a zatraceně!
Mám ho.
Ale ne!
V příští půl hodině docházelo k více předjetím,
než kolik zažijete za celou sezónu Formule 1.
Bylo to skvělé.
Jsme s Hammondem...
Ano, jsme bok po boku.
Největší všemocná bitva. Jako gladiátoři, ale trochu tlustší.
Ale, opravdu zeširoka.
Jo, to je Lotus Esprit - proslulý po celém světě
jako to nejnespolehlivější auto, co kdy bylo vyrobeno.
A podívejte se na něj.
Pěkná práce.
Nic nevidím.
Tohle je vytrvalostní závod.
To je třeba si zapamatovat, protože Mustang se rozbije.
A opravdu...
Sakra, to byla...! Zatraceně! Zatraceně!
Zavelel jsem zastavit, než se pokazí vše ostatní.
Ale už se stalo.
Ach můj Bože.
Věci, které chcete mít v karburátoru - benzín, vzduch, toť vše.
Nechcete tam mít kamení.
No, určitě byl čas zastavit.
- Remíza, shodneme se tak? - Ano. - Řekněme, že byla remíza. - Ano.
Pamatujete si, kde byla silnice?
- Odkud jsme vjeli na jezero? - Myslím, že odtud.
- Ne, to ne. - Přijeli jsme odtamtud. - Ne, nepřijeli.
Kopce jsme měli napravo, takže si pořád myslím, že tamhle.
Přes tohle jsme na jezero nejeli, ne?
Jo, ale mohli jsme to objet. Myslím, že jsme přijeli odtamtud.
Nemohl jsem souhlasit, a tak jsem se ujal vedení
a ostatním řekl, že mne mají následovat.
Říkám ti, že je to zpátky tamtudy.
Vím, že má nejlepší orientační smysl na světě...
Tohle byla chyba.
Hodně měkké tamhle, tadyhle, jeď, jeď, hodně měkké.
Tudy to nepůjde.
Normálně bych tohle v 928 nedělal, ale...
Nikdy jsem se necítil tak beznadějně ztracený.
Po mnoha hodinách jsme cestu našli,
ale naše cesta k ní byla zablokovaná zamčenou bránou.
- Ten plot je... - nekonečný.
- Tak ho povalíme. - Jak to myslíš, povalíme?
Prostě rozjedu Mustanga a splácnu ho...
-A pak necháš majiteli vzkaz? - Ano. A pár dolarů... Jde jen o kousek...
Hammonde, a co tam napíšeš?
"Promiňte, že jsme vám zbořili plot a nechali utéct všechna zvířata, a mimochodem, Falklandy jsou Britské."
Měli bychom ploty opravovat, ne je bořit.
- Hele, má mapu. - No hurá. Jsme zachráněni.
Dobře, podívejte.
Blížíme se... Jsme... Jeli jsme na poušť kvůli závodům.
Takže jsme sjeli z cesty někam sem.
Nemůže to být víc než 20 kiláků do Tres Lagos.
A seženeme nějaké kleště.
- 20 kiláků? - 12 mil. - To bychom došli. - To bychom došli.
- Já neujdu 12 mil. - Co jiného navrhuješ?
- Ne. - Ne. - Ne. - Ne. - Ne. - Ne. - Ne.
Je mínus jeden. Jsem alergický na chůzi.
Jenom... ne.
Ty koně v Barmě byly jako Caterhamy. Tihle jsou jako Fordy Granada.
- Jak to můžeš vědět? - Protože tak vypadají.
- Nevypadají. - Vypadají. Prostě nasedni.
- Ahoj, koni. - Hola.
Ahoj, koni. Budu ti říkat Burgře.
To nebylo dobré.
Jsi v pořádku, kámo? Jsi v pořádku?
Zůstaň v klidu, zůstaň v klidu. Jsi v pořádku?
Jenom zůstaň v klidu, zůstaň v klidu, v klidu. Jen sis vyrazil dech.
Takže myslím, že asi půjdeme pěšky.
Jamese jsme zanechali v rukou našeho lékaře
a s Hammondem vyrazili na dlouhou pěší cestu do města,
což nám poskytlo čas na rozmluvy o mnoha věcech.
Nejpodivnější bylo,že se to oodívalo nahoru a řeklo si: "Sakra, zblázní se a uteče."
Přibližuje se k pávovi, takže má zájem.
Vidíš, nesnáším oba...
- Drží masnou dietu. - Jo. Jo.
Což jim musí zničit tlustá střeva.
A když pak trávíš 12 hodin v sedle, pěkně je naklepáváš naplocho,
bude to jako projít víkem popelnice.
Ne, protože si myslím, že je krajně podivné, že šneci způsobují pstruhům hemoroidy.
Ve městě jsme našli obchod a koupili kleště.
A když jsme se vrátili, zjistili jsme, že si James zlomil tři žebra
a kompletně ztratil smysl pro humor.
Co si k čertu Clarkson myslel, jen navrhnout...?
Co jsem si myslel, že jsem ho poslouchal?
Koně jsou součástí venkova.
Venkov je na projíždění autem a koukání se. To je...
Ach! Bože!
Naštěstí se Clarksonovi brzy dostalo odplaty.
Ach, do...prkýnka.
Došel mi benzín.
To je ale z pekla štěstí.
Ne, není to benzín.
Netočí se.
Kontrolka oleje, nebo něco?
Myslím, že by to mohlo být něco okolo alternátoru.
Dnes to byl dlouhý den.
Omlouvám se vám diváci, že jsem nudný, a že mám auto, které perfektně funguje.
Krásný večer.
Tady je ten problém. Tohle BYL řemen alternátoru.
Se setměním jsem byl zpět na cestě, ale ne mimo potíže.
Shrnutí situace... Neměl jsem náhradní řemen k alternátoru,
tak jsem tam dal novou baterku, která se teď nenabíjí,
což znamená, že nemohu jet s čímkoliv elektrickým zapnutým.
Bez světel, bez vyhřívání, nic.
80 km od noclehu jsem dojel jednoho z mých kolegů,
ale moc mi nepomohl.
Hammonde, víc ti to nesvítí?
Jo, je to tak, víc nemám. Jenom jedno.
Já mám doslova nic, prostě nic.
Ale blbost, tohle pořád funguje.
Jo, jediné co nechci, je to tvoje vtipné brzdové světlo.
Promiň, je to teď méně než vtipné?
Hammond nabídl, že pojedeme vedle sebe, abychom využili jeho světla.
Když vystrčíš předek trochu před můj...
Vůbec žádný rozdíl.
A pak se setmělo úplně.
Tohle je zatraceně nebezpečné.
Zatraceně nebezpečné.
Je to ještě asi 30 kiláků k místu, kde dnes končíme.
Nevím, jestli v Jeremyho baterce ještě zbývá 30 kiláků. Téměř určitě ne.
Tomu říkám koncentrování se.
Jsem unavený, opravdu unavený.
A vystrašený.
Au! Sakra!
Sakra, to jsem nečekal.
16 km do hotelu.
S použitím "síly" jsem dorazil v jednom kuse
a ráno, poté, co James naskočil do svého Lotusu...
...jsme vyrazili.
Nemohl jsem večer auto opravit, protože, no,
jsme v tomhle městě kupodivu řemen nesehnali.
A palubní deska je neopravitelná.
Místo toho jsem si pohrál s Hammondovým autem.
Říkal jsem si, že to bude větší legrace.
Tys mi připojil na brzdový pedál klakson?
Ano, připojil.
Také sis našel čas na umístění klaksonu do interiéru vozu?
Ano, našel.
Ó, Bože!
Zatímco v autě Frankieho Dettoriho... (známý žokej)
Do prkýnka! Pardon, diváci.
- Hammonde? - Ano?
Dnes večer budeme ve městě... jmenuje se nějak jako Calafate
Prý tam je závod ve freestyle na trampolíně,
vítěz dostane 100 liber. (3500 Kč)
Tak to se přihlásíme.
- Také jsme přihlášeni na závod na prasečím hřbetě. - Výborně.
Brzy jsme začali být trochu vyvádění z míry pozadím.
Pro pána Jána, koukněte na to! O co jde?
Museli jsme zastavit a dopřát si chvilku.
Podívejte se na to. Prostě koukněte na to.
- Opravdu nádherný výhled. - To je.
- Vlastně jeden z nejlepších. - To jsou kulisy.
Ty hory, musí být... nikdy jsem o nich neslyšel, ale jsou...
No, jsou to Andy.
- Cože? - Mohl bys to jen vyfotit a ukázat mi to? Bude to snazší.
- Ale, ne, došla mi baterka. Vyskoč.
- Pomůžeme ti. - I při nejlepší vůli je to idiotský výraz.
Nikdo z auta nevyskakuje.
- Vyskoč. - Nikdo z auta nevyskakuje, nikdo se nevznáší, nikdo neposkakuje.
- Je dost nevrlý. To lidem dělá ta bolest zad. - Ta ano.
- Uvrhuje je do špatné nálady. - Ano.
Zpět na cestě jsem začal přemýšlet o fotbalovém stadionu,
který bychom měli postavit na konci naší cesty.
Dostal jsem nápad.
Jaký?
Stavitelé se nezjevují v Porschích, nebo Lotusech nebo Fordech Mustanzích.
V jisté chvíli budeme muset naše auta trochu zdělničit.
Chápu. Dobře.
A to odpoledne jsme,
po skvělé jízdě po nádherných silnicích, dorazili do El Calafate.
Pardon. Zapojili mi to natrvdo.
A tam jsme našli, co jsme potřebovali.
Vypadá to jako dílna. Můžeme ji použít.
A dát se do práce.
Nefunguje to.
"Largos." (dlouhý)
"Gruesos." (tlustý)
O 24 hodin později byly naše úpravy hotovy.
Vpředu jsem opravil řemen alternátoru
a přidělal tyhle pruhy, aby mne May s Hammondem
přestali nazývat obchodníkem.
Vzadu jsem byl trochu radikálnější.
Přizpůsobil jsem svou 928 na... "jakoby" pick-up.
K čemu je proboha všechno tohle?
Světla. Měl jsem s nimy problém, tak jsem se mu věnoval.
Proč jsi, s tak obrovským autem, namontoval výztuhy zvenku?
Jo, exoskelet. Protože, prostě, zbude uvnitř víc místa, ne?
Akorát jsi své už tak dost velké auto
- ještě zvětšil a namontoval jsi spojler... - Jo. - ...zezadu...
- Jo. Pořád ho mám. - Byl jsi s ním v aerodynamickém tunelu? - Ještě ne.
A pak... - Pro krásu! - Já vím!
Je to ta nejlogičtější věc na světě, když se nad tím zamyslíte.
Také jsme s Hammondem zvýšili světlou výšku našich aut,
což je víc, než udělal James.
Podívej, tady jede.
Ehm... Co... Co vlastně udělal?
Je to, ehm...
Neudělal nic.
Můžeme to ve střižně zrychlit, ne?
Půjdeme pomalu a pak to zrychlíme.
- Ahoj, Jamesi.- A teď zpět k normální rychlosti. Co jsi dělal?
No, z větší části jsem si dával horkou a studenou koupel
pro zmírnění bolesti kostí.
- Jamesi. - Jo? - My udělali pick-upy.
Ty jsi neudělal vůbec nic.
Jak povezeš některé zásoby a nástroje, které potřebujeme?
Aha.
Aha co?
Tohle je geniální.
Aha, chápu!
Cože, za tímhle? Vážně?
- Hleďte. - Tažné zařízení, jo, vidím, takže tohle je tvůj přívěs.
To je můj přívěs.
Takže jsme všichni připraveni a já budu vepředu,...
- ..protože jsem si vybavil auto navigací. - Vážně?
Žádný z budíků už nebude nikdy fungovat,
je to tam kompletní elektronický mišmaš.
Chápu!
Při výjezdu z města
nastalo pár nehod s Jamesovým přívěsem.
Paráda. Teď, když má James přívěs, můžeme do něj bourat...
- Au. Není to vtipné. - Promiň!
..aniž bychom poničili jeho Lotus.
Otrávíme ho, ale nezničíme Lotus. Obě strany spokojeny.
A na řadě je Hammond.
Je to jako tenis!
Ale na dálnici jsem zjistil, že ne všechny mé úpravy dopadly dobře.
Nezlepšil jsem moc výhled dopředu,
protože před čelním sklem mám trubku.
Takhle je to lepší.
Ale moje navigační úprava pracovala dokonale
a jako výsledek jsem byl schopen navrhnout plán úspory času.
Dobrá, jsme tady.
A musíme sem do Ushuaii - nejjižnějšího města na světě, ano?
A tady je silnice. Podívejte - je to asfalt, štěrk, asfalt,
štěrk, trajekt, do Ohňové země, zpátky do Argentiny
a pak celou cestu až tam, jo?
Myslím, že jsme už dokázali, že Porsche zvládne všechno,
- ..co si Patagónie připraví. - Počkej chvilku, nedokázali, ne?
- Dokázali jsme opak. - Je tady. - Rozpadlo se.
Porucha jedné součástky zavěšení, toť vše, což rozbilo elektriku.
Jenom zavěšení a celá elektrika...
A pak odešel řemen alternátoru...
- Neřešme, čí auto se rozbilo nejvíc. - Protože je to tvoje.
Abychom se tedy shodli, všichni tři jsme se sem dostali.
- Jo. - Ano. - A já mám návrh.
Punta Arenas.
Ne podívejte, vážně, je to skvělé.
Cestou do Ohňové země musíme použít trajekt.
Protože je to ostrov. Navrhuji jet sem. Punta Arenas.
- Aha, chápu. - Jo?
Nalodíme se tam na trajekt, bude to sice dál
a do Ushuaii se pak dostaneme tudy.
- Trajekt. - Trajekt. - No tak dobře.
S odsouhlaseným plánem jsme dřeli dál.
Pojedeme do Punta Arenas, chytíme loď,
přijedeme do Ushuaii, postavíme stadion, zahrajem si fotbal, procvičíme diplomacii.
Co by se mohlo pokazit?
Jak se ukázalo, tak úplně všechno.
Ale prozatím jsme znovu mířili do Chile a Punta Arenas.
A po mnoha kilometrech natřásání,
si Porsche vymyslelo další chybu.
Jak pravděpodobně slyšíte, mé střešní okýnko se částečně otevřelo
a nechce se zase zavřít!
A protože jedu proti větru, je tu celkem hlučno!
Ach Bože. Prosím!
Nakonec jsem ale přišel s geniálním řešením.
Ano, to ten problém vyřešilo.
Pokud jste se právě začali dívat...
No, nejde to vysvětlit.
Mírně to brání našemu pokroku, pokud vám nevadí, že to říkám.
Ten chlapík, který předjíždí náš konvoj
bude asi trochu překvapen. Ale, ehm... pardon.
Brzy jsme dorazili na hranici, kde jsem střešní okénko opravil
a Hammond si pošpásoval se zadkem svého Mustangu.
A pak jsme byli zpět v Chile.
Právě jsem minul nejúžasnější dopravní značku.
Bylo na ní napsáno Fin del Mundo.
Neboli Konec světa.
Míříme na konec světa.
Nakonec naše skvělá, nádherná, magická auta
dojela do přístavu Punta Arenas,
a před naloděním na trajekt do Ohňové země
jsme se rozhodli nakoupit pár věcí pro náš fotbalový stadion.
Koláče, pivo, branky, rohové sloupky, trofeje.
A potřebujeme 3, nebo 4 bývalé fotbalisty ve studiu,
aby o fotbale mluvili.
V centru města jsme se na nákupy rozdělili.
Rád bych se vyhnul vylézání z auta, protože mám bolavá záda.
Vypadá jako asistent prodeje.
Dobrý den.
Máte drahou tetu?
Ten pán tvrdí, že to není pravá tráva, ale umělá. To by jeden neřekl.
Promiňte.
Gól!
Dobrá, co ještě potřebuji?
Brzy bylo nakupování hotové.
Rohové vlajky, mám krabici, cement, kladivo, dobře.
Umělý trávník, pivo, pivo, pivo.
Co je tohle?
Jo tohle? Tohle, pánové, je skvělé. Přesně to to je.
Tohle je trofej pro vítězný tým našeho fotbalového zápasu.
Je to zarážející a jsem rád, že je to trofej,
protože jsem myslel, že to je dárek pro mne.
Vlastně, ten jsem ti taky koupil.
Vím, že tam, kam jedeme, je velká zima,
takže musíš zůstat v teple, a tak jsem ti koupil tohle.
Ale neříkej. No děkuji ti moc.
S Richardem jsme něco koupili i pro Jamese.
Na připomínku této mimořádné cesty, na kterou jsme se vydali.
Cože?
- Ale vážně... - Protože víme, že máš rád koně.
- No, díky chlapi. - Mám teplé světlo.
S naloženou trofejí...
- Tak jo. - Opatrně, opatrně.
.. jsme zamířili do přístavu.
Jasně, trajekt.
A jak pěkně ta kocábka vypadá.
Protože chtěl kapitán chytit příliv,
rychle jsme se s Clarksonem nalodili.
Ačkoliv...
Ne, má... Ne, zkazil jsi to, ještě než jsi vyjel Jamesi.
S tím přívěsem se špatně couvá. Proč se ne...?
Ne. Je trochu... Trochu kličkuje.
Tak když ho chytí...Ne.
Ne.
Všichni tihle lidé, řidiči náklaďáků...
diví se, proč máme zpoždění.
- Ano, ano. - Ano. - A je to. - Ano.
Jamesi, vezmi to... Ne, pomalu, pomalu.
Jamesi, pomalu levou dolů, levou ruku dolů.
- Narazil do lodě. - Jo.
Stmívalo se a přiliv už byl pryč, ale James to konečně zvládl.
Jo, vidíte...
Dobrá práce, kámo. Bylo to neobyčejné.
Opravdu nejlepší hodinu a půl dlouhá zábava,
jakou jsem po dlouhé době zažil.
Viděli jste to?
To je nejjižnější cíp amerického kontinentu.
Přesně tam.
- Je to významné místo světa, že ano? - To je.
Nebyla to nejpohodlnější cesta v historii,
ale další ráno jsme na to zapomněli, když východ slunce
odhalil velkolepé ostrovy Ohňové země.
Nicméně se vyskytl problém.
Z politických důvodů nemůžeme do Ushuaii touto lodí.
Z jakých politických důvodů?
No, všechny tyhle ostrovy patří k Chile,
- ale Argentina si myslí, že jsou její. - Ne! - Já vím!
Ať tak nebo tak, kapitán velmi laskavě řekl, že nás vyhodí tady,
- ..a pak je tam cesta, vidíte ji? - A jo, tamhle je.
Která vede do Ushuaii.
Bohužel z geologických důvodů nemohl trajekt přistát u cesty.
Takže nás kapitán vysadil kilometr dále po pláži.
Jdeme na to.
James May je v Ohňové zemi.
Zabírám tuto zem pro Norfolk a pojmenovávám ji Pláž Lotus.
Ó ano!
Ju-chů! Jedeme do Ushuaii.
Zatraceně.
Ehm, chlapci, Lotus uvízl na Pláži Lotus.
No páni, to je obří díra!
Když to rozbijeme na kousky, můžeme použít laťky...
Jo. A vyrobíme vyprošťovací rošt, abychom ho z toho dostali.
Koupil jsem krumpáč někde tam je - a ten je výborný. Tady je.
- Dobře, ty uděláš lana, připraven? - Počkat, počkat.
Počkat, počkat, počkat, počkat, počkat.
Nejdřív to vyndej z přívěsu...
Ne, ne, proč bych to dělal? Tohle je správná výška.
Počkat, počkat.
- To není vhodný nástroj na... - Stop. - Můžeš to zdvihnout.
- Pořád tam máš plastový ochranný obal. - No jo.
- Jenom ty laťky ničíš. - Teď nepůjdou použít.
Když to dáš na zem a zapáčít koncem,
- ..můžeš je vypáčit a sundat. - Přesně.
Tak a dost. Už nepomáhám. Víc toho nezmůžu.
TOHLE opravdu nepomůže.
Rozhodl jsem se je v tom nechat a jet napřed.
Jaký to naprostý...
Jo, jo, jo.
Na tři, dva, jedna a jeď.
A jsme venku.
Vepředu, poté co jsme objeli zřejmě zbytečný dřevěný plot,
se objevil problém.
Ach Bože, podívejte na to.
Masivní balvany.
Přes ten to nepůjde, přes ten to nepůjde.
Hammonde, podívej tam dolů. Podívej na ten další kus.
Přes nic z toho to nepůjde.
Naštěstí jsme měli na korbách spoustu věcí,
které se daly použít pro další postup.
Jauvajs!
Trochu doprava.
Docela dost doprava! - Ne, ne, ne,... - Co je?
A sakra!
Tři, dva, jedna, a jeď.
Ne, to vůbec nepomáhá.
- Teď doleva, úplně doleva... - Myslíš doprava? - Pardon, úplně doprava.
Zdvihnout.
Ó ano!
Za pět hodin jsme postoupili o pouhých 200 metrů
a naše auta dostávala tak zabrat...
To je spojka.
.. že jsme si vůbec nevšimli stoupajícího přílivu.
Ach Bože.
Hammonde, jeď. Jamesi, uhni z cesty.
Objeď mě.
Vepředu se pláž natolik narovnala,
že by nás příliv brzy úplně odřízl.
Co jsme potřebovali víc, než kdy předtím, byla týmová práce.
Je mi to líto, teď je to každý za sebe. Situace je docela nebezpečná.
No tak, Porsche, prosím, prosím, prosím, prosím.
Sakra.
Ale proboha.
Udělalo mi to díru do dveří.
Příliv se zvedá rychlostí 10 cm za 10 minut.
Mezitím vzadu, kde nás Jeremy nechal...
Tohle mi úplně odrovná spojku, když si nedám pozor.
No tak!
Prosím pohni se, Porsche, prosím pohni se.
No tak, ano, jsi skvělé auto.
No tak.
No tak, Porsche, no tak.
Pokračuj.
Ach Bože.
Promiň, tohle je opravdu brutální.
Nezastavuji. Když zastavím, tak se zahrabu.
Mám defekt, pochroumanou spojku...
Přesně včas jsem dorazil k úžině.
No tak, no tak, skrz moře.
A o pár chvil později se ke mně připojil Hank B Hammond. (náklaďák z hry Mafie)
Dobrá, zbývá už jen Lotus.
Budu překvapen, když tohle zvládnu.
Ó ano!
Ovšem, jak je v dnešní době zvykem, tak v televizi všichni všechno zvládnou,
ale tohle je Top Gear... takže jsme to nezvládli.
James proto zaparkoval auto nad značkou vysoké vody,
kupodivu zamkl
a rozbili jsme tábor, který pro jednou nebyl tak špatný.
To je ale výhled.
Je to ohromující. Je to ohromující.
Myslím, že na tom se musíme všichni shodnout.
Ohňová země je nejkrásnější místo na zemi.
- S tím souhlasím. Jo. - Rád to přijímám.
- Co budeme mimochodem jíst? - Bobra. - Cože?
Bobra. Je to tu bobry zamořeno, vážně.
V roce 46 tu Peron vysadil 25 párů bobrů.
A teď jich jsou stovky tisíc.
Polovina lužních lesů okolo, polovina,
padla na oltář bobrů.
Protože bobři mají rádi tvrdé dřevo.
A bobr se dá jíst?
- To ti řeknu za minutku. - Jeden kámoš říkal, že ano.
Co je to za kámoše?
- Já mu nevěřil. - Tak to zkusme.
Jsem si celkem jistý, že nemám bobra rád.
Já sním cokoliv, jak víte. Kousek ti ohřeji, Hammonde.
Byl to úžasný večer
a po západu slunce se ještě zlepšil.
Příští ráno jsme za odlivu zachránili Lotus
a vyrazili na závěrečnou část do Ushuaii.
Nicméně, naše auta byla hodně poničená útokem pláže
a také tu byl další problém...
Hodně věcí, které jsme koupili v Punta Arenas jsme použili,
abychom se dostali z pláže.
Tohle je přívěs Jamese Maye. Vše, co mu zbylo.
Kus dřeva, trakař a plyšový koník.
Nálada byla ale výborná, když jsme dorazili k závěrečnému pohoří.
Skoro jsme cítili vítězství.
To je krása, že? Zatím nejkrásnější scenérie.
Jeremy a já jsme však byli příliš zaneprázdněni na to,
než abychom si užívali výhled.
To je vončo. Ano!
Rychlostní zkouška.
Zatočit... přidat plyn...
Trochu ulítne kufr, a volantem na druhou stranu.
Jo, jde mi to dobře.
Ne, ne, ne, ne.
- Zdá se, že mi rallye moc nejde. - Mám důkaz, že ani mně to moc nejde.
Oba jsme zapadli.
Ale naštěstí jsme měli správné vybavení
pro takovou mrazivou nouzovou situaci.
Bobr, kterého jsme včera snědli a z jehož kožešiny jsme si vyrobili šaty...
se teď bude hodit.
Bobří palčáky.
- Ten koberec, který s sebou vláčíš... - Ano.
Mohli bychom ho použít, ne?
- Je neuvěřitelně těžkej. - Já mám špatný záda.
Tak ho pojďme vyndat.
Koberec vyndáme, dáme pod pneumatiky
a pak budeme moci odjet.
Jdeme na to, ouki-douki.
Tak, Hammonde, mám to, jdi na stranu.
- Ze dveří? - Uhi. - Mám se teď otočit?
- Protože Tě tu už nechci. - Dobře.
Měl jsem ten zámek vyměnit, a zahodit klíč,
kdybych jen tušil, že se vrátíš.
Ano, stále stejná písnička.
Polož to na zem.
Nejde to položit! Nejde to dát dolů!
A kruci!
Bohužel, koberec vůbec nic nevyřešil.
A pak jsme uviděli proč.
Jedno kolo je rovně, druhé ostře doleva.
Pro pána Jána!
Něco velkého prasklo v podvozku.
Kdy naposledy jste někdo viděl 2CV?
Po vyhodnocení situace jsem se vykopal,
pustil rádio naplno a odjel.
"Je to smutná, tak smutná"
"Tak smutná, smutná situace"
"A je stále šílenější..."
Promiň.
Tři, dva, jedna. Jdeme na to.
Poté, co jsem si odstranil svého kolegu z cesty,
jsem odjel také.
A brzy jsem Clarksona dojel.
Takže, kolo mu upadlo v Bolívii z Landcruiseru,
ze Subaru v Tanzanii,
a také z Mustangu tady.
Společným jmenovatelem všech těchto upadávajících nehod je řidič.
Opravdu věřím, žs Hammond skončil. Tutově skončil.
To auto by bylo opravitelné...
doma v Anglii, ale tady ne.
A poté, co jsem sundal kolo, jsem to viděl stejně černě.
Tohle je pachatel.
Konec táhla uchyceného zde určující natočení kol
a je vidět, že konec je fuč, ušmiknutý.
A nic nenaznačuje tomu, že by se to stalo, kdybych nenarazil do té ledové stěny
James a já jsme se blížili k poslední hranici,
zpátky do Argentiny.
Ale když jsme k ní dorazili, nemohli jsme si nevšimnout, že je to řeka,
a něco důležitého chybí.
Proč tu není most?
Za posledních 24 hodin jsme narazili na pár problémů,
ale tohle je největší z nich.
Jak je to hluboké?
O hloubku ani tak nejde, spíš...
Hele to bahno, určitě bychom tu zapadli.
Podívej...
Někdo tudy jezdí, podívej na ty stopy.
Ten náklaďák tudy určitě musel projet, aby se tam dostal.
Dobré odpoledne!
Jak se španělsky řekne, "Mohli byste s tím náklaďákem zajet sem,
"a naložit naše auta?"
- Hola... On odjíždí. - Ach Bože.
Vypadalo to až příliš dobře na to, aby to byla pravda.
- Ne, počkat. - Počkat. - Momentíček.
Možná se tím živí. Dělá převozníka.
Je to převozní náklaďák. Řekl bych, že je to možné.
Pokud je to přívoz, tak se s vodou moc nekamarádí.
A ani nemají moc promyšlený systém pro nakládání aut.
Nejsem si jistý, že chci Porsche naložit na tohle.
Jeď!
Ach, Bože. Uvízl jsem.
Ach, Bože.
A co když nebude kde ho na druhé straně vyložit?
A co když nebudu moci vystoupit? Ach, můj Bože!
To je tak rozkodrcaný.
Jeho hloupé auto je na náklaďáku.
Jsme v řece!
To je hloubka! Hluboká, hluboká, hluboká řeka.
Tak, jsem na druhé straně. A jak se dostanu dolů?
Jak se dostanu dolů?
Eduardo Stobart na to myslel - a poté, co mě vyložil...
.. se vrátil pro Jamese.
Jsem tam.
Ale bohužel na náklaďáku nezbylo místo pro jeho přívěs.
Beru Zlomzáda s sebou do auta.
A jedeme!
Neřekl jsem mu, že mám v háji záda.
James byl něžně vyloděn na břehu...
Oukej, dá se se říct, že jsme určitě oba v Argentině.
A pak nás vyrušil známý zvuk.
Je to...?
To nemůže být.
Jen tak lehce se mě nezbavíte, chlapci.
To je Mustang.
Jak se mu to kruci podařilo opravit?
Bohužel, Hammond pak poněkud pokazil majestátnost svého příjezdu.
Zapadnul.
Zapadnul jsem.
- Jeremy a Jamesi, to jste vy támhle? - Ano, to tedy jsme.
Přejeli jsme přes řeku a teď jste v Argentině.
Haló, jak se dostanu přes řeku?
Projedeš jí. Je to brod.
- To není brod, ale řeka. - My to dali, brnkačka.
Bohužel protože Hammond zapadl v bahně,
museli jsme požádat místního bagristu, aby jej vyprostil.
Mohl byste... na druhou stranu a pak táhnout?
Ano.
Díky mé úžasné mimice ten milý pán brzy vyrazil.
Hammond si myslí, že jsme tu řeku přejeli.
Za pár minut bude poněkud překvapen.
No, začínám si myslet, že to nebyl úplně dobrý nápad.
Sakra, je to hluboké.
Sahá už ke dveřím? Ano, už je u dveří.
Teče mi sem voda.
V autě mám hodně vody.
Jestli uvidí ten náklaďák...
Tak bude docela naštvaný. Možná bysme se měli schovat.
Z auta mi teče docela dost vody.
Kde jsou?
Měls vidět Jamese, jak jel přes řeku. Vodu měl až u oken.
Na to, že jste projeli řeku, je máte zase nějak od bahna.
Druhý den jsme vyrazili brzy a Hammond si dělal starosti
o kvalitu svých oprav.
Doufám, že ten svár vydrží.
Jestli ne, tak skončím v kotrmelcích.
Nebe, země, nebe, země, nebe, řev.
Ale do Ushuaii zbývalo jen pár kilometrů
a místní tým specialistů už začal budovat základy pro náš stadión.
Použili přepravní kontejnery, které vytvořili základní kostru,
plus jsme přistavili pár fotbalových aut pro Argentince.
Pak jsme se ale doslechli, že o kus dál probíhají protesty proti naší návštěvě
a producenti rozhodli, že bude nejlepší, když se schováme v nedalekém hotelu.
Ushuaia
Kdo jsou ti lidi na parkovišti, znáš je, Jamesi?
Ne. Už jsem je viděl, ale nevím, kdo to je.
Hodně se zajímají o auta kameramanů
Co je to?
Nevím, odkud ti chlápci přišli, ale směřují sem.
Jdou dolů dopředu.
Kdo je to? Jdou sem?
Jamesi, schovej obličej.
Poslali auto s vlajkou a dalšími věcmi.
Ve vstupní hale jich teď musí být tak 10 nebo 15.
Mluvil jsem s vedoucím... Je trochu..
Není toho moc, co může udělat,
takže bude nejlepší, když zůstaneme ve svých pokojích
Takže, věc se má takhle.
Jsme zavření v pokoji, ani nevím, čí je... ale není náš...
Venku je gang...
.. nacionalistů, kteří věří, že Falklandy patří Argentině,
nemají rádi Brity a jsou teď v hotelu.
Jsme tu zaseknutí a nevíme, co se bude dít.
Protestující se skládali z veteránů války o Falklandy a jejich společníků,
kteří tvrdili, že pokud nepřestaneme natáčet, budou nám dělat potíže.
Příjezd policie nás utvrdil v tom, že se nejednalo o žádné plané výhružky.
Vedoucí veteránů nás obvinil, že jsme dali na Porsche falešnou SPZ,
která záměrně připomíná válku o Falklandy.
Naši producenti se snažili vysvětlit, že není falešná
a že na fotbalový zápas bude vyměněna, ale nikam se nedostali.
Máme teď schůzku s policií.
Říkáte tedy, že bychom měli z Ohňové země okamžitě zmizet?
Rozhodně.
Nařizují nám, abychom opustili Ohňovou zemi, ano?
Ano, chtějí, abychom všichni odjeli.
Právě nám nařídili opustit Ohňovou zemi, což vlastně znamená, opustit Argentinu.
Ale přitom jsme se za celou cestu nesetkali se žádnou nenávistí.
Všichni k nám byli milí, byli okouzlující.
Vše, co jsme chtěli, bylo přijet sem a hrát fotbal,
a co se nestalo...
Producenti řekli, že zorganizovat odjezd tak velkého štábu bude trvat nejméně 24 hodin,
ale i přes přítomnost policie nám veteráni řekli, že dav už je na cestě
a že hrozí násilí, pokud nezmizíme před třetí.
Tak, lidi, každý vemte kus vybavení. Každý něco, jasné?
Dostaneme doprovod?
Mezitím jsme my tři, hlavní cíl zloby, byli stále zavřeni v pokoji.
Celou cestu jsme si hráli na Butche Cassidiho a...
- No tááák. - Tohle je Butch Cassidy v reálu.
Lidi, všichni do aut.
Naložili jsme 4 tuny vybavení do aut,
a všech 31 lidí vyrazilo směrem k městu.
Máš je hned za sebou, Gave.
Drže se u sebe.
A brzy se setmělo.
Všichni zachovejte klid.
Hlavně aby se kolona pořád hýbala.
Policie je měla doprovodit 300 km
k hraničnímu městu San Sebastian, kde překročí hranici do Chile,
a protože požadavky protestujících byly splněny,
štáb doufal, že jsme byli z nebezpečí venku.
Ale po chvíli si všimli, že nejsou sami.
Motorky za auty. Motorky za auty.
Zastavují a dívají se dovnitř.
Hledají Porsche.
Blíží se stříbrné auto, přibližuje se zezadu ke koloně.
Všichni zavřete okna a zamkněte dveře.
Na jediné silnici, uprostřed země nikoho, bez mobilního signálu byl štáb pronásledován.
Budou agresivní.
A pak, kousek za městem Tolowin,
řekla policie autům z konvoje, ať zastaví u krajnice a připraví se na útok.
Musíme jet co nejrychleji, ať si říkají cokoliv.
Jesltli máte svetr, dejte je na okna a zavřete je, ať se chráníte.
Ať se děje cokoliv, nezastavujte.
Při vjezdu do města na ně čekal dav.
Spousta lidí nalevo, spousta lidí nalevo.
Sakra, koukni na to.
Ano, to je hodně lidí.
Kruci, jsou všude.
A byli organizovaní.
Vpředu nás zpomaluje náklaďák. Náklaďák blokuje pravý pruh.
Jedeme příliš pomalu, schválně nás zpomalují.
Jdou ven.
Prvních pár zásahů bylo vajíčky.
Ale pak přišly na řadu kameny.
Házejí kameny, házejí kameny.
Něco na nás přistálo.
Krucinál jeď, jeď!
Jste v pořádku? Koukněte na ty lidi.
Záběry z Youtube
Pokračujte, nezastavujte.
Pozor, pozor na pravé straně.
Jeď doleva, doleva. Pokračuj, pokračuj.
A teď rychle doprava, rychle doprava.
Pokračujte.
Klid, klid, doleva.
Ať kolona nezastavuje, pokračujte.
Pusťte Karla před nás.
Záběry z Youtube
Máme rozbité čelní sklo.
Prošli nám kameny bočním oknem.
Mě trefili, ale jse v pohodě.
Za městem lidé ze štábu, z nichž dva byli zranění, zastavili,
aby opravili rozbitá okna.
Pomozte Danovi s tímhle oknem.
A protože byli magnetem na potíže
museli opustit Porsche, Ford a Lotus.
Lidi, honem, jedeme, jedeme.
Znovu v pohybu, směřovali k mnohem většímu městu, Rio Grande,
kde byl hlášen dav lidí čekajících v asi 300 autech .
Je nějaká jiná možnost?
Ne, není.
Nemůžeme zavolat na ambasádu?
Nemůžeme. Satelitní telefon nemá signál, ale zkoušíme to.
Obávaje se o svůj život, štáb opustil silnici
a jel směrem k hranici, kde jsme dříve překročili řeku.
Tahle hranice je zavřená. Víme, že...
..tam je kovová závora přes silnici na Argentinské straně...
a uvědomujeme si, že jí překročíme nelegálně...
..a na druhé straně je brána. Můžeme je přestříhnout.
S policejní eskortou za zády, která dávala pozor, zda dav neprohlédl lest,
dorazila kolona k řece, kde o pár hodin později
rozbřesk odhalil krutost útoku.
Teď tu ovšem nebyly žádné traktory, ani nákladní auta, která by nám pomohla.
Ale po mnoha hodinách boje se náš tým dostal na druhou stranu...
.. přímo do hřejivé chilské náruče.
Rádi vás vidíme.
My tři jsme se mezitím rozhodili ukončit tuto smutnou ságu
stejným způsobem jakým Butch Cassidy a Sundance Kid ukončili tu svou.
Mám skvělý nápad.
- Co? - Austrálie. - Austrálie?
- Ano, mají tam koně, na kterých se můžeš naučit jezdit. - Žádné koně!
Dobrá, poslouchej.
Důležité je, abychom si pamatovali, že až se odsud dostaneme...
- Moment, neviděli jste venku 2CV? - 2CV? Ne.
To je dobře. Na chvíli jsem si myslel, že jsme v bryndě.
Palte!
Překlad TGTT 2014 topgear.sovicka.net