Tyto titulky Vám přináší PolymeryFT - www.polymeryft.cz studium s dávkou nadšení - sponzor překladu
TGTT©2013 v1.0 s
Dnes budu hrát tenis.
Richard bude ukazovat na minibus.
A James si potřese rukou se dvěma muži.
Mockrát děkuji. Zdravím vás. Zdravím vás všechny a vítejte.
Mockrát děkuji. Takže...
Před několika lety,
se šéfové Cheshirské strojírenské společnosti jménem BAC
rozhodli, že by chtěli vyrábět auto.
No a protože jsou z Cheshiru, předpokládal jsem, že bude
z onyxu, s vitráží místo oken
a že zrcátka budou z uší Wayna Rooneyho. Ale ne.
Rozhodli se, že by mělo mít
čtyřválec z MPV od Fordu,
převodovku ze závodního vozu Formule 3
a že čalounění by mělo být
ze stejného materiálu odolného proti vodě a skvrnám,
který se používá na nábytek v domovech důchodců.
A pak svou pozornost zaměřili na to, jak by mělo vypadat.
Většina automobilových designérů pro inspiraci
chodí k velkým kočkám, netopýrům a stíhačkám.
Ale pánové z Cheshiru se rozhodli, že nic z toho nechtějí.
Rozhodli se inspirovat tímto.
Takže, styling Islandského robota z videoklipu Björk,
převodovka ze závodního auta a motor z dodávky.
Dejte to všechno dohromady a toto je výsledek.
Jmenuje se Mono a je úžasné.
Motor sice je z velkoprostorového Fordu,
ale pohrál si s ním Cosworth, takže teď vyvine 280 koní.
A dát 280 koňové srdce
do auta, které váží jen půl tuny...
No, důsledky budou výrazné.
Chápu proč jej obložili materiálem,
navrženým na odolání vlhkým nehodám,
protože můj měchýř je pryč!
Je úplně pryč! Pomočil jsem se!
Z 0 na 100 trvá jen 2,8 sekundy.
A maximální rychlost je teoreticky 274 km/h.
Ale ve skutečnosti není,
protože Mono má stejný problém jako Ariel Atom.
Žádné čelní sklo.
Při 110 kilometrech za hodinu vám začne vlát obličej.
A při 130 začne upadávat.
Ve 150 jste nuceni přiznat, že opravdu potřebujete helmu.
Za zavřeným plexisklem můžete začít obdivovat,
jak chytré tohle auto je.
Zaprvé, vejdu se. Tedy jen těsně, ale opravdu se sem vejdu.
A i když má
odpružení push-rod na způsob formule 1,
jízdní komfort je vynikající. Téměř by se dalo nazvat pohodlným.
Na druhou stranu ve vysokých otáčkách
všechno začíná vibrovat a brnět.
Nechci příliš zacházet do detailů, takže to řeknu takto:
Kdybych byl holka, velmi by se mi to líbilo.
Kupodivu však mohou tohle auto
legálně používat na veřejných silnicích i šilhající ženy.
Ve skutečnosti je ale určeno na okruh.
Tak se podívejme o co jde.
Ani moc není o rychlosti v přímce.
Vlastně nepůsobí tak rychle.
A když si na něj zvyknete, není ani tak děsivé.
Pokud mám být upřímný, tohle vlastně ani není řízení.
Je to jako dirigovat orchestr
sekcí, které ví přesně co dělají.
Jsou výborně sehrané.
Tady máme lesní rohy, a tady jsou housle.
Brzdy jsou dobré. Převodovka je fantastická.
Opravdu je to naprosto blesková změna. Prásk, prásk, prásk, hotovo.
A to není vše.
Protože jsou všechny těžké věci, motor
převodovka a řídič, v přímce
hodně nízko uprostřed auta,
má asi takové těžiště, jako červ.
Přičtěte si k tomu odpružení ve stylu F1 a zakázkové pneumatiky,
a vyjdou vám naprosto ohromné rychlosti v zatáčkách.
Abych vám ukázal jak ohromné,
nastražili jsme na follow-through radar
a teď přijíždí, tak rychle jak to jde, Peugeot 208.
134 kilometrů za hodinu.
Pak bylo na řadě BMW M3.
Óóó, podívejte na to. 145 kilometrů za hodinu.
Poté co byl na řadě Nissan GT-R [147 km/h], jsme vypustili Mono.
[167 km/h] Už chápete?
Je tedy velmi rychlé a je zábavné.
Ale co spolehlivost?
Tradičně slabé místo
malosériových britských sportovních aut.
Poprvé kdy jsem Mono řídil, se zapálilo.
podruhé se zbláznil motor,
a potřetí se pokazilo, ještě než vyjelo z výroby.
Takže když jsem nad tím přemýšlel, vycházel mi z toho další typicky britský
špatně provedený dobrý nápad.
Ale po všech těch kalamitách
měli 12 měsíců na práci na designu a detailech
a musím říct, že vypadá nejen výborně promyšlené,
ale i naprosto skvěle zpracované.
A nejsou to jen detaily, které jsou krásné.
Když si poodstoupíte,
je to jeden z nejvíce vzrušujících tvarů, které jsem viděl.
Mono je nejlepší věc, která vzešla z Cheshiru, pokud nepočítám ten sýr.
Ale stojí 102 tisíc liber (3 mil. Kč) a to
je za hračku na dva dny v roce hodně.
Je tedy v mnoha směrech trochu jako iPad,
protože ten také není levný a rozhodně ho nepotřebujete.
Ale chcete ho,
protože je to tak líbivá... věc.
- Je. - Je úžasné. - To je.
A úžasně zpracované. Je to šperk.
Ale...
- Co? - 3 000 000 Kč?
Já vím, je drahé,
zejména když se zamyslíte
nad všemi těmi dalšími skvělými okruhovými hračkami, které stojí o dost méně.
KTM, Radical, Ariel Atom.
- Morgan 3 Wheeler. - Ne, řekl jsem skvělými.
Tak dobře, Caterham R500.
To je výborné okruhové auto a za poloviční cenu.
Ano a je neskutečně rychlé. Ale bude tohle rychlejší?
Abychom to zjistili, předáme ho našemu ochočenému závodnímu jezdci.
Říká se, že se v noci vkrádá lidem do domů
a nechává v kredenci dva záhadné klíče navíc...
A že kvůli tomu, že si tento týden koupil kondomy Pirelli,
má nyní 17 dětí.
Víme jen, že se jmenuje Stig.
Stig napíná soustředění a vyrazil.
Od čáry se odrazil jako blecha
i když bylo na startovní čáře vlhko.
Doufejme, že je zbytek tratě suchý.
Letí do první zatáčky, nájezd byl velmi ostrý,
ale vyřešil to. Vůbec žádný problém.
Samozřejmě bez rádia,
jen se zvukem motoru od Cosworthu.
Šine si to Chicagem naprosto čistě.
Teď Hammerhead.
Co to ukáže o vyvážení s motorem uprostřed?
Nic dramatického. To je pořádné tempo.
Ale podívejme, dobře zahraný drift na výjezdu.
Teď vysoké otáčky. Vibrace budou stimulovat jeho dámské partie.
Follow-through a ano, dokonce tam přeřadil.
Stig je odvážný i tváří v tvář krizi.
Krásně srovnané do předposlední zatáčky.
S řevem do Gambonu, závodní převodovka kvičí.
Proklouzal se a je v cíli.
Tak... tady máme Caterham R500,
který to zvládnul za 1:17,9, ano?
BAC Mono...
1:14,3.
To není možné!
- Wow! - Druhé nejrychlejší auto, které jsme tu měli!
To je něco.
Ohromné. Vynikající.
A nyní se dostáváme ke zprávám
a jsou to dobré zprávy,
protože Dacia Duster byla vyhlášena
levným 4x4 tažným autem roku.
- Skvěle! Koupil jsem si kolo. - No, říkal jsem si, že vypadáš štíhlejší.
No, není to tak o váze, kterou jsem shodil,
- ale o mé vnitřní..., jak se tomu říká? - Vnitřní síle.
Počkat, je tohle snad Sama doma nebo co?
Ne, Jamesi, jak jistě dobře víš,
už mnoho let jsme Last Of The Summer Gear. (Last of the Summer Wine - úspěšný britský sitcom ze 70. let o starších lidech)
Od té doby, co jsem si koupil kolo mě šíleně vytáčí
to množství lidí, kteří za mnou chodí a říkají mi "Měl by sis pořídit cyklistické šortky".
No, to bys měl, protože je to mnohem pohodlnější a přestaneš se opruzovat.
Ne, Hammonde, tak to není.
Lidé, kteří nosí kraťasy z lycry obvykle říkají:
"Je to složitý a nebezpečný a potřebuju speciální..." Ne, nepotřebuješ.
Popravdě řečeno, jedinou věc, kterou nosím
je tohle tričko, jasný? Takhle
vypadá zezadu, když jedu na kole:
"Motoristé, děkuji, že mě necháte používat vaše silnice."
Protože si myslím, že je to slušné.
Ani trochu Ti nevěřím, že máš kolo. Jaký typ kola to je?
Nevím, všechna jsou přece stejná.
Je to horské kolo? Je to silnička?
Když jsi šel do obchodu, prošel jsi dveřmi
a prodavač se zhrozil, "Ó, můj bože"?
A Tys řekl "Rád bych..."?
Jen jsem řekl, "Mohl bych si koupit to, co stojí hned u dveří?"
On se snažil navrhnout, "Tohle by vás stálo pouhých 10 000 liber (300 000 Kč)"
Odpověděl jsem "Ne, chci prostě kolo." 500 liber (15 000 Kč).
To kolo, co Ti prodal,
má přední kolo o hodně větší než zadní? - Ne.
Je to prostě kolo. Všechna jsou stejná.
Má dvě malá kolečka vzadu?
Ne, nemá žádná podpůrná kolečka.
Nevěřím Ti a myslím si, že se zrodila nová záhada.
Něco jako yeti.
Takže, jestli ho někdo z vás viděl...
Jestli jste viděli Jeremyho, jak jede na svém kole, napište nám prosím
na "Pomoc, prasknul jsem smíchy", Top Gear, Wood Lane, někde...
Nevěřím Ti.
Přijedu... Ne, nepřijedu na něm příští týden na natáčení.
To je blbost. Stěží na něm dojedu do papírnictví.
A teď, sledoval někdo z vás Velkou cenu Británie minulý víkend?
Ano!
A asi jste si všimli, že tam bouchlo hodně pneumatik
a musím říct, že je mi dost líto Pirelli.
Během posledních pár let
byly jejich pneumatiky opravdu dobré, měly dobrou přilnavost a vydržely příliš dlouho,
a tak organizátoři řekli lidem z Pirelli,
"Mohli byste udělat pneumatiku která bude tak trochu na nic?"
Takže ji udělali a teď všichni říkají
"Vaše pneumatiky jsou tak trochu na nic".
Takže jak moc na nic už je příliš?
Kolik myslíš, že v Pirelli investovali do vývoje těch pneumatik?
Tak asi ...100 liber?
Budou to jistě milióny.
Ano, utratili milióny liber na vývoj pneumatik,
a vše, co se jim za to dostane na oplátku, jsou lidé v pneuservisech,
kteří říkají "Potřebuju čtyři nové pneumatiky na své auto, ale prosím jen ne Pirellky".
- Jo. - A pak o tom dělám hloupé vtipy když představuju Stiga.
To se nepovedlo! Mělo to zcela opačný účinek.
To je přesně ten důvod proč nechápu Formuli 1,
protože by to přeci měla být špička automobilových technologií.
Pirelli by mělo vyrobit pneumatiku
tak dobrou, jak jen je možné pneumatiku udělat.
Měla by mít aktivní aerodynamiku.
mít nejpromyšlenější kontrolu trakce, na celém světě
ABS, neviditelné opláštění, všechno tohle..
Měli by mít možnost mít cokoliv si přejí.
Problém je v tom, že organizátoři závodů Formule 1 se snaží
srovnat podmínky, aby to byly závody, kde záleží na jezdcích. Ale není tomu tak.
Posaďte Sebastiana Vettela do Marussie
- a skončí suverénně poslední. - Přesně tak.
Udělejme z toho šampionát pro výrobce aut
a nechme designerům volnou ruku.
Víte, co bych udělal já?
Udělal bych auto stejně široké jako je závodní trať.
- Geniální nápad, že? - Je to zajímavé.
To by ale fungovalo jen kdyby ses kvalifikoval jako první.
Ne, nemusels bys
protože bys jel v Top-Fuel dragsteru (nejrychlejší kategorie, umí až 530 km/h)
Takže by byl hodně špatný v zatáčkách
a kvalifikoval bych se poslední,
ale na startu bych se pekelně rychle rozjel
ještě před první zatáčkou, a pak by se auto rozšířilo.
- Ahááá, ono by se to auto rozšiřovalo. - Vyhrál bych celé mistovství.
Jeremy, to, co navrhuješ, jsou závody Wacky Races. (americký animovaný seriál ze 70. let)
Já vím! Jen si pomysli, mohl bys mít
jako spolujezdce třeba psa...
Já bych chtěl na přední kapotu svého auta obří cirkulárku.
A vtip je v tom, že bys ji mohl použít jen jednou za kolo.
Takže tu máme zónu DRS (systém snižující aerodynamický odpor) a cirkulárkovou zónu. To jsou dobré nápady.
Já bych vybavil svoje auto strojem času. Jen si to vemte:
Komentář k závodu by začal slovy: "A právě vyrazili! A James vyhrál."
- To je chytré. - Vyřešili jsme Formuli 1.
- Musím to znova říct, ale svět by bez nás prostě nemohl fungovat. - Ne.
- Novinky od Volva! - Hurá. - Volvo začalo prodávat auto, které samo zaparkuje.
Ale tím nemyslím, když v něm sedíte.
Je to navrženo tak, že zaparkujete před kanceláří, vystoupíte
a jdete do práce.
Auto odjede, najde si volné místo - a tohle si nevymýšlím - a zaparkuje.
Jediným problémem je, že když budete odcházet z práce
jak poznáte, kde je zaparkované?
Ale co když muselo zaparkovat o tři ulice dál?
A nebo to vzdalo a odjelo domů?
Počkat a jak rozezná parkovací pravidla?
Mám na mysli ty žluté čáry okolo chodníků
nebo dvojité čáry na obrubnících
Ty jsou složité. No, ale stejně je to švédské auto, takže je nebude umět přečíst.
Mě spíš trápí představa toho, jak
budeme potkávat Volva bez řidiče, která budou trochu panikařit
a naříkat:
"Mohu tady zaparkovat? A támhle? Kam můžu jet?"
- To bude přímo strašidelné. - Hlavně pouliční lampy. - Cože?
- Lampy budou plné obrázků "Hledá se moje Volvo". - Aaaa.
"Je mu jen rok a jmenuje se Bleška."
"Odjel jen zaparkovat a od té doby jsem ho neviděl!"
Nicméně, pojďme dál.
V poslední době se objevila úplná záplava nových superaut.
- Tohle mě zajímá ze všech nejvíc, tohle Ferrari. - Ooh.
Přesně tak, ooh. Je to osmisetkoňový dvanáctiválec.
Je vybaven systémem KERS (rekuperace kinetické energie) podobně jako auta ve Formuli 1.
Bude stát zhruba milion liber (30 mil. Kč),
ale myslím, že mají trošku problém se jménem, které vybrali,
protože ho nazvali LaFerrari.
Promiň, ale co je na tom špatně? Vždyť to přeci je Ferrari..
No, ale tohle je jméno modelu.
LaFerrari znamená "Ferrari", takže je to "Ferrari Ferrari".
Jo, ahá.. Superauto, které chci já, je Pagani.
Vyrobili už nový model, až na to, že vlastně nevyrobili
protože tohle je další verze
Zondy, jejich starého auta. Tady je.
- A co je na něm nového? - Moc ne, tedy kromě ceny.
- Ta je teď 2,3 milionu liber (70 mil. Kč). - Co? - Ano. - Za auto z druhé ruky?
Ano.
To, které zajímá nejvíc mě,
je tento McLaren P1, protože stojí slabý milión liber
což je skoro lidovka. A má 903 koňový motor. Devětsettři!
Fascinuje mě na něm,
že má vzadu křídlo
které má v sobě DRS (systém snižující aerodynamický odpor)
Víte co je DRS, s... Otevírá se ve Formuli 1...
Když máte 903 koňských sil, kdy si asi tak pomyslíte:
"Jasně, potřebuju víc rychlosti na rovince"
"aktivuji DRS křídlo"?
No, to by se mohlo stát.
"Ta poštovní dodávka zrychluje. Zapnu DRS."
Ne ne, to DRS budeš potřebovat,
když kolem Tebe prosvištím ve svém Ferrari Ferrari,
protože, jsem to pořádně nečetl.
Má sice 800 koňských sil,
ale taky KERS systém (rekuperace kinetické energie)
Takže když ho zapneš a použiješ i tu trochu elektriky
dá to dohromady, ehm, 963 koňských sil.
- A všechna ta síla půjde na zadní nápravu? - Ano.
Moment, to je zhruba stejný počet koní,
jako má Bugatti Veyron,
které je téměř přesně dvakrát tak těžké
jako to Ferrari Ferrari, a má náhon na všechna čtyři kola.
- Řidič bude mít ruce plné volantu". - To teda..
- Je tak úžasný, chci se v něm projet - A já si chci projet ten McLaren.
To by byl nezapomenutelný test.
Ty ve Ferrari, Ty v McLarenu a já v té Zondě.
Chtěl by to někdy z vás vidět?
Anóóóóóó.
- Tak jo. - Uvidíme, jestli to zvládneme dát dohromady.
Víte, jak za námi pořád lidí chodí a ptají se:
"Kdy Top Gear skončí?"
Asi tak 3 minuty po tom, co v těch autech odstartujeme.
Ano, ve velké ohnivé kouli..
Chce někdo vidět TOHLE?
Anóóóóóó.
Výborně, pojďme dále, protože je tomu již 11 let, co vysíláme
a během té doby
jsme nikdy nerecenzovali jedno vozidlo, což je překvapující,
protože je to jedno z nejrozšířenějších,
nejdůležitějších a nejpoužívanějších aut na světě.
Samozřejmě, že mluvím o taxíku,
prostředku pro přemisťování kdekoliv na světě.
A Britský přínos v tomto nepotřebuje žádný úvod.
Je základem všech Londýnských ulic.
V tuto chvíli je v provozu 19 tisíc černých taxíků
převážejících lidi po hlavním městě
a tento ohromný vozový park najezdí ročně skoro 800 milionů km.
Tady je další. Jsou doslova všude.
Londýnský život je důvodem, proč se černé taxi
vyvinulo v úžasně efektivní prostředek.
Tak například proslulý malý poloměr otáčení
je výsledekem potřeby objet kruhový objezd před hotelem Savoy.
A pak také jejich řidiči.
Žádný taxikář na světě nemusí projít
všemi obávanou tvrdou zkouškou "Znalostí",
která po všech Londýnských taxikářích požaduje pamatovat si 25 tisíc ulic.
Zkouška je ve skutečnosti tak těžká,
že se taxikářům zvětšuje hipokampus,
což je část mozku související s pamětí, navigací
a pohledy na přistěhovalectví.
Vytvořte kombinaci tohoto člověka a stroje
a to co získáte nelze popřít.
Získáte, bez pochyby, zcela zjevně, nepochybně,
bez žádných dalších slov, nejlepší taxi na světě.
Nebo snad ne?
Řidič taxíku v New Yorku by totiž
pravděpodobně s tímto výrokem nesouhlasil.
Řekl by, "Jo, možná máte vzadu více místa,"
"ale vaše Londýnské taxi je pomalé a jízda v něm je hrozná,"
"zatímco můj žlutý taxík má velkou V8 a pořádné odpružení."
Ale taxikář z Dillí by řekl,
"Mé Indické taxi je postaveno tak, aby vydrželo déle".
V podstatě každý taxikář na světě
by se hádal a udával důvody, proč je jejich taxi nejlepší.
To znamená, že pokud opravdu chceme zjistit,
které taxi je na světě nejlepší,
existuje jen jedna možnost, jak to provést
a tou je, tak jako vždy, použití nelítostné metody,
která potrápí všechny účastníky prostřednictvím motoristického sportu.
Což znamená závod a dějištěm našeho celosvětového klání
bude Lydden Hill v Kentu,
známý v celém světě motorsportu
jako jediná trať s vlastní kanceláří taxislužby.
Ta kancelářská buňka je až nebezpečně blízko trati.
Upřímně doufám, že ji nepotká nějaké neštěstí.
Každopádně, podívejme se na startovní pole plné taxíků z celého světa.
Za Velkou Británii z roku 1977 Fairway Driver,
který je s pouhými 500 tisíci ujetými kilometry jako nový.
Za Mexiko z roku 1970 Volkswagen Brouk.
Jen v Mexico City jich nabízí své služby 50 tisíc.
Za Ameriku, titán světa taxíků,
New Yorský žlutý taxík.
Tento konkrétní je Ford Crown Victoria, s náhonem na zadek,
4,6 litrovou V8 a svého času to vytáhl na 210 km/h.
Toho se bojím.
Za Indii Hindustan Ambassador, v podstatě již veterán.
Ambassador byl nejoblíbenějším Indickým taxíkem
neuvěřitelných 55 let.
Dále, za jižní Afriku tu je toto. Toyota Hiace.
Zatímco ve většině zemí
se snaží mít taxi místní značky,
u jihoafričanů můžete čekat bučení a pískot,
protože tyhle věci jsou nenáviděny a vzbuzují strach svou divokou agresivitou.
A dále za Německo. Tento Mercedes třídy E.
Elegantní, vkusný a pečlivě udržovaný.
A nakonec, za Rusko, prodloužený Lincoln Town Car.
Možná nevypadá jako taxík, ale je.
Ruští bohatí oligarchové mávali na takovéhle limuzíny, aby je svezli.
Takže pokud si myslíte, že jsme zahrnuli i výkonnou zadokolku
s délkou 9 metrů jen proto, protože doufáme, že způsobí chaos,
tak tuto myšlenku ihned vyžeňte z hlavy
Takže tady je máme - světově nejuznávanější taxíky,
každý nachystaný a připravený bránit čest své země.
Nyní něco k taxikářům.
Vzhledem k tomu, co vše je v sázce, tak přirozeně
každá země vyslala ty nejlepší.
Ale všichni se museli ztratit nebo co, takže místo nich
tu máme obvyklou bandu závodníků.
Za Rusko, legenda cestovních aut, Anthony Reid.
Za Jižní Afriku, legenda cestovních aut, Matt Jackson.
Za Německo, legenda cestovních aut, Matt Neal.
Za Indii, legenda cestovních aut, Gordon Shedden.
Za Mexiko, legenda cestovních aut, Paul O'Neill.
Za Ameriku, legenda cestovních aut, Tom Chilton.
A v černém taxíku, já.
Tak a je to tu, připraven se opět pustit
do vědeckého výzkumu založeném na motoristickém sportu.
Měl bych říci, že Indičtí taxikaři mají ve zvyku
mít na palubní desce svého auta postavičku svého Boha.
Myslím, že ten náš to trochu přehnal.
Pánové začínají být neklidní. To je dobře. Cedule s odpočtem.
Jihoafričan mě předjíždí.
S New Yorským taxíkem po boku, Německý... všichni mě předjíždí.
Úplně všichni mě předjeli.
Ale tohle je maratón ne sprint.
Jako vždy jsem závodníkům předal přísné pokyny
aby se vyhýbali jakémukoliv kontaktu.
Evidentně se to k jihoafričanovi nedoneslo.
Jihoafričan je úplně šílený, úplně se vymkl kontrole.
Limuzína udělala obrovský smyk! Neuvěřitelné.
Ale zatímco Ruská limuzína měla problémy v zatáčkách,
já je měl všude.
Jo. Do kopce mě snadno předhoní,
stejně tak na rovinkách a v zatáčkách.
To je všechno, víc to nedá.
Nicméně jsem měl plán.
Když dojde na mazanost, vzpomeňte si, že taxikáři mají "Znalosti".
Vím, kde jsou všechny zkratky. Střihnu si to tudy.
Díky mému malému poloměru otáčení to mohu udělat.
A jsem zpátky v závodě.
Více než zpátky řekl bych. Vedu.
Bohužel mé kolegy taxikáře tato taktika neohromila
a když mě dojeli,
okamžitě mi ukázali svoji nespokojenost.
On do mě naráží! To je... to si děláš srandu.
Jo. Trocha přátelského pošťuchování od ostatních zemí.
Do poloviny závodu se nevykrystalizoval žádný jasný adept na vítězství,
což nevyhnutelně znamenalo, že atmosféra mezi závodníky zhoustla.
To byla nehoda, ale jsme OK.
Když už měla limuzína dost toho Jihoafrického chuligána,
dala mu ochutnat své vlastní medicíny.
Oh! Whoa! Právě mě tlačí.
Právě jedu tak rychle, jak jsem ještě nejel.
Oh, Bože. Promiň mi to. Oh, Bože, to byl mexičan, že?
Tak to bude zlé.
Do konce zbývala už jen dvě kola a všichni pořád jeli, když tu náhle...
Oh, limuzína to úplně přetočila.
No, panejo! A Rusko je oddělané.
Po pravdě i Amerika sama sebe oddělala.
Dobře, ve hře je ještě Brouk...
Mercedes se pěkně drží.
Neutrpěl skoro žádné poškození.
Ale padouch z Jižní Afriky měl v úmyslu něco jiného.
Oh! Smůla.
Vjíždíme do posledního kola
a v zoufalství, abych porazil zbytek start. pole, jsem si to opět střihnul zkratkou.
Tam je cílová čára.
Myslím, že tohle vyhraju.
Myslím, že tohle vyhraju... Oh, ne, ne!
Je docela dobře možné, že jsem úplně poslední.
Nicméně, nelítostná metoda motorsportu
nám opět dala odpověď.
Jak se ukázalo, nejlepším taxíkem na světě...
je Hindustan Ambassador.
Dobrá práce, kamaráde. Vynikající.
Vynikající. Dobrý výzkum.
Ale mohu se tě Hammonde zeptat na důležitou otázku?
Kolik lidí bylo při natáčení tohoto filmu zabito?
- Ve skutečnosti jen tři. - Tři? Víš, to je víc, než jsem doufal.
Ale ve jménu vědy musíš vždy něco obětovat.
Ale rozhodl jsi, že ano, po prozkoumání těchto aut
v nelítostné metodě motorsportu,
že nejlepší taxík na světě
- svůj život začal jako Morris Oxford. - Ano a tady je.
To by vysvětlovalo, proč společnost, která vyrábí Londýnské černé taxíky,
- zkrachovala. - Ne, řekli že se vrátí.
Zachránili je. Začnou je zase velmi brzy vyrábět.
Zbytečně, jak jsme právě viděli.
Ano, určitě.
Ale teď posaďme hvězdu do našeho zbrusu nového auta za rozumnou cenu.
Možná už víte, že během tohoto roku
přijde do kin film Rush. (v Česku pod názvem Rivalové)
Je to film o impozantní bitvě
kterou spolu v roce 1976 ve Formuli 1
svedli James Hunt a Niki Lauda.
A mým dnešním hostem je muž, který ten film režíroval.
Dámy a pánové, prosím přivítejte Rona Howarda!
Ron Howard je tady.
Jak se daří? Je tu!
Režisér filmu Rush. Posaď se.
Rone, za dobu, co točíš
byly Tvoje filmy nominovány celkem na 29 Oskarů
a myslím, že dva jsi vyhrál. (za režii a nejlepší film Čistá duše z roku 2001)
A teď jsi udělal historický film
o sportu, který většina světa vlastně ani moc nesleduje.
Takže, jak Tě napadlo: "Jasně, Hunt a Lauda"?
Úžasný příběh. Úžasný lidský příběh a věděl jsem
o Formuli 1 právě tolik, abych věděl, jak skvělé to bylo.
A cítil jsem, že ta kombinace postav
ten druh lidského dramatu
ve Formuli 1, obzvláště v sedmdesátých letech
byla šance nabídnout publiku něco nového, neokoukaného.
Byl to film, který jsem sám chtěl vidět.
Byl jsem z toho nervozní
a bál jsem se, že ho udělají moc technický
a každý bude říkat, že je Formule 1 nudná
nebo to udělají v hollywoodském stylu ve smyslu "Miluji rychlost!"
a bude se to odehrávat v NASCAR
aby to Američané snadněji pochopili.
Není to ale, ani jedna z těchto variant.
Je to autentický film, který vás vezme do 70. let
kdy byly motoristické závody sakra nebezpečné.
Nebyl jsi sám, kdo byl nervózní.
Určitě chcete, aby fanoušci k tomu sportu cítili respekt
ale také chcete udělat film, který funguje v mnoha úrovních
a pro spoustu lidí.
Měl jsem podobnou příležitost při práci na Apollu 13
a je to jeden z filmů, který jsem si užíval nejvíc.
A musím Ti říct, s filmem Rush to bylo stejné.
Skvěle jsem se bavil.
Máme tu klip pro ty z vás, kteří chtějí vidět, jak film vypadá.
Pustíme vám ho, protože to je opravdu něco.
Existuje lež, kterou si říkají všichni jezdci.
"Smrt je něco, co se děje jiným lidem."
Jaký člověk dělá práci jako je tato? Každý rok, dva z nás zemřou.
Pokaždé, když sedám do auta, beru na vědomí,
že je tu 20% šance, že mohu zemřít.
Jezdit na okruhu ve 270 km/h? To auto je jako bomba na kolech.
- Jsem rychlejší než vy všichni. - Tak pojďme závodit.
Jsem mistr světa a jsem malý kousek od toho stát se jím znovu.
Toho chlápka můžu porazit. Věř mi.
Čím blíže jste smrti, tím víc se cítíte naživu.
Z toho se lidí posadí na zadek.
Ve filmu ukazuješ Niki Laudu bez příkras.
Neměl jsem tušení, že byl takový, trpící OCD (obsedantně kompulzivní porucha), velmi přímočarý.
Jaká byla jeho reakce, když viděl hotový film?
Když ten film viděl, tak ho to vzalo.
Myslím si, že hlavně proto, že nikdy neměl ucelenou představu
o tom, co se dělo okolo té nehody.
Nejdřív si na to nemohl pořádně vzpomenout.
Pak si začal vybavovat vztek na lidi,
kteří ho odepisovali, mysleli si, že zemřel.
Slyšel to. A pak tu obrovskou touhu dostat se zpět do auta.
Byl tak umíněný, že vytěsnil všechno ostatní
a když viděl ten film, začal si uvědomovat,
čím si lidé kolem něj, především jeho tehdejší žena Marlene,
museli projít a celou tu lidskou stránku věci.
A myslím, že to pro něj bylo dost těžké se s tím vyrovnat.
A pak samozřejmě James Hunt,
úplný protiklad toho všeho.
Máme tu fotku Jamese Hunta, kterou máme u nás v kanceláři na zdi.
Tohle říká vše. Jeho ledabyle snýtované auto.
Běží mu hlavou: "Až dokouřím tuhle cigaretu"
"a dopiju pivo, ty, miláčku, jsi další na řadě."
Tohle už se dneska nevidí. Je to jedna z tragédií moderní Formule 1
Neuvidíte Nica Rosberga pózovat.
"Rád bych poděkoval výrobci svých hodinek,"
"výrobci mé kšiltovky a lidem, kteří vyrábí můj olej.."
A to je to, co se mi na to líbilo.
Byli to dva chlápci, kteří se před nikým nesklonili.
Nikdo je nepoučoval o nějakém vyšším smyslu.
Byli to dva závodníci, kteří si vytvořili svá vlastní pravidla.
Velmi odlišná pravidla, a byli připraveni nést následky
svých rozhodnutí, ale také si jistě nárokovali svá vítězství.
Jsem si jistý, že každý, v této místnosti... Opusťme na chvíli Rush.
Jsem si jistý, že každý, v této místnosti se na Tebe dívá a říká si
tedy všichni nad 40, říká si, tohle je známá tvář,
protože spousta lidí si neuvědomuje že jsi hrál v serálu Happy Days (1974-1984, Ron začal ve 20).
Ty jsi Richie Cunningham.
Ano, hrál jsem ho.
Myslím, že to je jedna z věcí, se kterou se lidé špatně srovnávají.
Máme tu skvělého filmového režiséra, ale i mladou filmovou hvězdu,
která se přesunula k režírování.
Udělal jsem seznam Tvých známějších filmů.
Tohle je úžasné.
Jsou to: Žbluňk, Zámotek, Apollo 13, Da Vinciho kód, Čistá duše
Duel Frost/Nixon, Andělé a démoni,
Oheň, Rodičovství - to bylo hodně vtipné a Výkupné.
Jen tak si říkám, "Moment, točil Happy Days a pak tohle?"
"Dělám pořad o autech a mám toho nad hlavu." Jak si na to najdeš čas?
Je to jednoduché. To, co dělám, mě baví, takže nepotřebuju žádné koníčky.
Miluji to.
Když děláte seriál jako Happy Days, tak hrajete
stejnou postavu stále dokola
a když jsem zjistil, že bych se mohl stát režisérem, řekl jsem si
"Chci dělat filmy tím nejrozmanitějším možným způsobem ."
Takže jsem si pronajímal 16mm kamery,
dělal své vlastní nezávislé filmy
a nakonec jsem natočil svůj první film - film o autech
- Grand Theft Auto. - Samozřejmě. - Komedie plná bouraček.
Ten jsem natočil v přestávkách natáčení Happy Days.
Přesuneme se k osobnímu životu, smím-li, čtyři děti? - Ano.
- Zaujala mě jejich prostřední jména. - Oh, ano, to je možné.
Jedno z nich se jmenuje prostředním jménem Dallas. - Ano.
Což jak tuším... - Po městě. - Kde...?
Byla počata. Ano.
A pak máš dvojčata, která mají obě prostřední jméno Carlyle.
Ano, v New Yorku je krásný hotel, který se jmenuje The Carlyle...
OK. A...
Vystopovali a dopočítali jsme se k tomu hotelu, a řekl jsme si
"To je velmi krásné prostřední jméno, pojďme tu tradici dodržet." - OK.
- Nejmladší syn se jmenuje Cross. - Cross. Reed Cross Howard.
Zjistili jsme, že je žena opět v jiném stavu. Skvělé.
"A zkusili jsme na to opět přijít."
"Zajímalo mě, jestli to vyřeším."
"Volvo by jako prostřední jméno moc nefungovalo."
A... - Ano, Volvo se nehodí.
Ale kousek od nás je silnice, která se jmenuje Lower Cross Road.
Na které to Volvo parkovalo.
- Mám spokojené manželství. - Evidentně. - Richard Hammond to má úplně stejně.
Jednou jsem si povídal s jeho dětmi.
Jmenují se Autobusová zastávka a U popelnic.
Jsi první host, který pojede, tak jak má,
naším novým autem na rozumnou cenu.
- Ano. - Co si o něm myslíš?
Nejdřív jsem si myslel, že mi bude řízení vlevo
a řadící páka nalevo trochu vadit.
Tak jak mají správně být.
Bylo to... Byl jsem unešený.
A také moc prosím, než si pustíme moji jízdu, pokud má někdo zájem
se jít podívat na můj nový film Rush, tak tam jsem žádné auto neřídil.
Auta řídili opravdoví jezdci.
Tak, omluvy máme za sebou.
Chce někdo vidět Ronovo kolo?
Anooo.
- Pojďme se mrknout. - O, můj bože.
Tak se na to podívejme.
Koukněte, jak se ten mocný stroj odrazil od startovní čáry.
Drž se, Rone.
Musíš se fakt snažit.
Niki Lauda mi dal pár rad jak na to.
Tak radí Niki Lauda:
Musíš se fakt snažit.
Pane bože. - Tohle je to snažení?
- Nemám tušení! - Nevyužíváš celou šířku tratě.
Pěkne hladce.
Správně. - Nevím.
Auto se drží celkem pěkně.
Tahle zatáčka mě fakt ničí.
Obávaný Hammerhead.
Vypadám dost zničeně, ne?
Tohle vypadá dobře. Velmi dobře. Velmi čistě.
Poslouchejte ten motor.
- Wow, to je ale stroj! - Tady se musím trošku soustředit.
Vidíš, beru to vážně.
To ano. Takhle vypadá soustředěný člověk.
Pneumatiky trpí ve follow-through. Moc pěkně.
Pěkně střihnuto. Podívejme se na předposlední zatáčku.
Tady se dost lidí zasekne. Oh! Přesný průjezd.
A nakonec Gambon, koukněte jak pěkně sedí. To je opravdu dobré.
A je tady, na cílové čáře
Wau.
- Díky. - Takže, Rone, na tabuli moc časů není.
- Za kolik si myslíš, že jsi to zajel? - Bože.
Nebylo to nakonec tak špatné, jak jsem čekal.
Mým režisérským okem jsem to zvenčí viděl dost bledě.
Vypadalo to dobře. Nevím, jestli to bude i rychlé, ale vypadalo to dobře.
Takže kam tě zařadíme?
Rád bych nebyl úplně dole.
Tam je Mike Rutherford z Genesis.
Bojím se, že budu přímo tam.
To si myslím. - Rone Howarde, Tvůj čas je 1...
- Dobře. - To je dobře. - OK.
- ..40. - Oh, OK, ne úplně dole. - Dobrý. - OK.
Zbytek čísel už není tak dobrý.
9 celých 9.
OK. Nejsi poslední.
Což znamená, že jsme konečně přišli na to,
co neumíš.
Skvělý režisér, úžasný v Happy Days,
okouzlující člověk, ale úplně mizerný řidič.
- To dává smysl. - Dámy a pánové, Ron Howard. - Díky.
Možná jste viděli, že před několika měsíci
bylo proslulé BBC TV Centrum uzavřeno.
Když se tak stalo, vysílání bylo zahlcené emotivními
poklonami od velikánů televize.
Ronnie Corbett, David Attenborough, Michael Parkinson.
Ale od Top Gearu nic. Až doteď.
Toto je ona budova.
Během 53 let byla hnacím ústrojím většiny nejuznávanějších
televizí na světě.
Ale nyní, dnes, tu zůstalo jen toto.
A to je skvělá zpráva,
protože jsme si uvědomili, že když odstraníte
všechny lidi a vozíky s čajem a zamknete všechny dveře,
tak je tahle opuštěná budova perfektní pro uspořádání závodu.
Máte tu zaoblené chodby, které by mohly být dlouhé a rychlé
oblouky na tratích F1.
Máte tady krásné kanceláře plné zajímavých překážek
a technických zatáček.
A také tu máte to venkovní prostranství, kde můžete
doslova létat.
Dohromady tvoří unikátní a vzrušující závodní okruh, co říkáte.
A nyní naši závodníci.
Bohužel tato budova není moc stavěná pro auta,
což nám nedávno Jeremy v Peelu P50 dokázal.
Takže dnes budou závodit tito dva. Kteří jsou celkem tři.
Máme tu Dougieho Lampkina MBE,
jezdce trialových závodů s 16 světovými tituly.
A pojede proti Timu Shieffovi a Paulu Josephovi,
dvěma z nejlepších free runnerů na planetě.
Možná, že mezi sebou nemají motor,
ale očividně zvládnou běžet chodbou a létat přes
balkóny a požární východy jako párek nadržených veverek.
Takže když už jsme si je představili, podívejme se na dráhu
našeho samotného závodu.
Tady máme Televizní Centrum z ptačího pohledu.
Ve skutečnosti je to jen jeho model.
A můžete vidět, že má tvar trochu jako otazník.
Takže navrhuji, abychom začali zde, což je
zhruba tady, kde právě teď stojíme,
vstoupili do budovy ve spodní části "otazníku"
a závodili skrz celou budovu až sem, do cíle,
který je tady nahoře.
Když se začal shromažďovat nadšený dav, zaujal jsem
své místo na cílové čáře.
Jste připraveni? Tři, dva, jedna.
Zajímavé. Dougie Lampkin si vybral cestu skrz dveře.
Ale mladíci si razí cestu po vnějšku budovy,
což ve skutečnosti není tak špatný nápad,
protože jakmile jste uvnitř, jste naprosto bezradní.
Pokud zůstanou venku, budou alespoň tušit
kam mají jít.
Dobrá myšlenka.
Tak, tohle mi poskytne přímé informace
ze všech kamer budovy.
A tady máme naše skokany.
Doslova lámou žebříčky sledovanosti.
Jak si mladící razili svou cestu skrz zprávařské studio,
Dougie hledal cestu, jak se dostat nahoru.
Tady je Dougie Lampkin.
V kanceláři Nočních zpráv zjistili, že mají zablokovanou cestu
a musí tak pokračovat zase dolů.
Když se Dougie ocitl doslova uzamčený v baru BBC,
i on si musel najít cestu zpět dolů .
Takže je, Bůh ví, někde v hlavní
části "otazníku", před zakulacenou částí.
Netuším však, kdo je ve vedení, ale je to velmi vzrušující.
Pánové, to jsou zamčené dveře.
Oddělení pro ochranu zdraví a bezpečnosti k tomu bude
muset něco říci.
Do studia a Daleks pořád čeká
dole na konci schodiště.
Navzdory tomu, že se mladící nacházeli v kancelářích
vedení na šestém patře,
neměli žádný problém s rozhodováním.
Mezitím se Dougie, naprosto frustrovaný bludištěm
chodeb BBC, rozhodl pro trochu jiný přístup.
A Dougie Lampkin míří na střechu, alespoň myslím.
Slyším motorku.
A je to Dougie Lampkin, dámy a pánové!
Parádní poklona ze dvou kol
Televiznímu Centru BBC W12 8QT.
Gratuluji, pane.
A kdepak jsou free runneři?
A tady běží.
Tim Shieff, Paul Joseph, těsně,
ne zase moc těsně,
ale každopádně dobrá práce.
Dobrá práce, skvělý závod. - Váš vítěz, Dougie Lampkine. Jaké to bylo?
- Jsem hotový. - Je to bludiště.
Věděli jste, že je tam výtah? Tamhle v té vysoké části.
Vyjeli byste přímo nahoru.
To bylo neuvěřitelné. Nedokázal bych ani jednu věc, kterou ti kluci dokázali.
Já bych jel s tou motorkou. Nešla mi ale nasadit helma.
Ty skoky byly úžasné.
Jen bych rád řekl, že když jsem ten film točil,
tak bylo TV Centrum zavřeno, ale mezitím, vzhledem k unikátnímu způsobu
jakým je BBC provozována, se jej rozhodli znovu otevřít.
Dobře, takže jsi složil poklonu budově, která nebyla zavřena? - Ano.
- Není to jako bys dělal nekrolog Holly Willoughby? (modelka) - Ano.
Ale představ si, jak bys byl nadšený,
kdybys zjistil, že je stále naživu.
Pánové, mohu vás přerušit?
Přestože jsem si hodně užíval tvůj film o rozbití taxíku
a tvůj závod mezi motorkářem
a dvěma chodci, obávám se, že musíme zvážnět.
- Protože jsme dostali dopis. - Ale ne. - Je od...
No je prostě od ulisného malicherného idiota.
A stojí v něm: "Milý Jeremy Clarksone, protože je Británie tak přelidněná
a všude je takový provoz, nemá smysl vlastnit Ferrari
a proto nemá smysl je testovat ve vašem pořadu."
No a s tím právě nesouhlasím, pane Malicherný Idiote.
Protože v Británii je spousta míst,
která nejsou vůbec přelidněná.
Tohle je Hertfordshire.
Je pouhých 64 km od Londýna a jedná se o motoristickou nirvánu.
Mmm! Je tu všechno, co potřebujeme.
Obrovská scenérie, úchvatná silnice, žádný provoz.
Nejsvětější Trojice pro kohokoliv, jehož mešní víno
má oktanové číslo.
Že si člověk v Británii neužije Ferrari? Ale ano, užije.
Ale užijete si právě TOHLE?
Jmenuje se F12 Berlinetta.
Stojí 240 000 liber (7,2 mil. Kč) a díky motoru V12 o 730 koních
je to nejsilnější silniční Ferrari všech dob.
Je vlastně skoro tak silné jako monopost F1 Fernanda Alonsa.
Samozřejmě že by v tuto chvíli lidé s plnou pusou řekli:
"Jaký to má všechno smysl, když máme rychlostní limity?"
Nemusíte vše používat pořád.
Ve městě se usadíte, zapnete rádio,
odpružení nastavíte na mód hrbolatá silnice, aby bylo všechno pěkné
a pohodlné, převodovku nastavíte na automat,
klimatizaci tak akorát,
a můžete se celkem šťastně projíždět rychlostí 30 km/h.
Jednoduché. Není ani nijak zvlášť velké.
Neříkám, že je mrňavé,
ale není absurdní. Každou díru neprojíždíte takhle.
Takže tohle auto funguje v Letchworthu stejně jako každé jiné.
Ale když zastavěné území skončí, není vůbec jako každé jiné auto.
Wow. Wow, to je rychlost.
Ferrari říká, že z 0 na 100 to zvládne za 3,1 s.
A že maximálku má 338 km/h.
A tak divokým ho nedělá jen ten masivní motor.
Oproti starému Ferrari 599, má tohle dvouspojkovou převodovku,
takže přeřazení je okamžité.
Zrychlujete dokud není hluk moc velký
a z uší vám neteče krev, a pak přeřadíte
a nedojde k žádné prodlevě. Jak to dělají?
Také zabudovali více sofistikovaný systém kontroly trakce,
který vám dovolí užít si zábavu, aniž by vám dovolil nabourat.
Ale nejpůsobivější je, jak tohle auto pracuje se vzduchem.
Tyhle klapky dole se otevřou, když jsou brzdy horké,
aby se ke kotoučům dostal chladný vzduch.
Ale jinak jsou zavřené, kvůli lepší aerodynamice.
A pak tu jsou tyhle kanálky na obou stranách kapoty.
Vzduch proudí podél nich
až sem a tudy ven a tím je docíleno
obalení boků vozu vrstvou hladkého vzduchu,
čímž jsou klouzavější.
Je tu také opravdový přítlak.
Při 200 km/h je váha vzduchu
přitlačujícího auto 120 kg.
Což je jako mít na střeše polovinu Johna Prescotta (br. politik)
zamačkávajícího pneumatiky do asfaltu pro lepší přilnavost.
Udělali vše podle příručky jak využít
kolosální palebnou sílu.
A výsledky jsou fascinující.
V minulosti bylo velké Ferrari pocitově velké.
Testarossa, 612ka byly obrovské. Byla to auta pro tlusťochy.
Tohle není. Tohle je lehké a hbité a ostré.
Je... Je velkolepé.
I když se musím přiznat, že zatímco auto je v pořádku,
já tu zápasím, protože je to tady trochu šílené.
Právě jsem tam letěl vzduchem.
Čtete o průkopnických testovacích pilotech
v nadzvukových tryskáčích zacházejících až na hranu nemožného.
A v tomhle je ten pocit podobný - jako byste tak trochu ztráceli kontrolu.
A má neskutečně citlivý volant, takže nejjemnější pohyb
způsobí okamžitý úhyb jedním nebo druhým směrem.
A pak je tu plyn.
Šlápnete na něj a říkáte si: "Jooo, ano",
a pak si zase okamžitě říkáte: "Vlastně ne. Příliš děsivé."
A když je život tak hektický jako tohle, po čem opravdu toužíte je,
aby veškeré ovládání bylo tradiční.
A ono není.
Všechny knoflíky a čudlíky na světla a stěrače
a blinkry jsou na volantu,
který se otáčí, takže nikdy nezůstanou tam, kde jste je nechali.
Nemůžete si při jeho řízení ani kýchnout,
protože kdybyste to udělali... No museli by vás pak ze silnice vysát.
Abych se pokusil vysvětlit, co tu říkám,
přijel jsem na tento tenisový kurt.
Takhle vypadá řízení obyčejného auta
na cestách Hertfordshiru.
Takhle, Golf GTI...
BMW M3, Ferrari 458. Je to jednoduché
a zvládnutelné
a mohl bych to dělat celý den.
A teď mi dovolte ukázat, jaké je řídit
Ferrari F12.
Au! Au! Ach, do obličeje!
Stig říká, že tohle je jediné auto na světě, které se vyrovná
Lexusu LFA.
Také říká, že je to první Ferrari, které kdy řídil
a opravdu by si ho i koupil -
kdyby měl ponětí o konceptu peněz, což samozřejmě nemá.
Ale já... je skvělé,
ale myslím si, že by bylo pořád lepší s pomalejším řízením...
a je pro mne těžké to vypustit z úst, ale s trochu menším výkonem.
Ano, opravdu si ho v Británii můžete užít,
ale neužijete si ho opravdu celé.
Je šílené. Pořád bych si radši koupil LFA.
LFA je o 100 tisíc (3 mil. Kč) dražší,
ačkoliv příplatková výbava tohohle
ho dostala také na 350 tisíc liber (10,5 mil. Kč).
Počkej, počkej, počkej. Co?
Slyšel jsem právě tebe, Jeremyho Clarksona,
- říct, že bys chtěl "trochu míň výkonu"? - Ano slyšel.
Není to jako by Gordon Ramsay říkal: "Ano to jídlo je dobré,
ale přál bych si, aby mělo trochu míň chuti."?
Nebo kdyby James May říkal: "Ano líbí se mi to, ale mohlo by to být
trochu míň hnědé?"
Ne, je to tak, ale je to pecka, což znamená, že můžeme skončit.
Díky moc za pozornost. Uvidíme se příští týden. Opatrujte se.
Dobrou noc.
Titulky TGTT.