Ahoj a vítejte u Top Gearu.
Tohle je poslední díl této řady a musím vám říci,
odejdeme v ohni slávy.
Opravdu zatopíme, zakouříme.
V podstatě se snažím říci, že bude reportáž, ve které něco začne hořet.
Ale nejdřív, SUV.
Posledních pár let je začala vyrábět celá řada výrobců sportovních vozů,
ale je jeden, který noblesně odolával,
stál opodál a odmítal se podvolit.
Až doteď.
Tohle je Stelvio.
Má pět sedadel, pohon všech kol,
cena začíná na 30 000 librách (900 000 Kč)
a je od Alfy Romeo.
Ano, Alfa udělala SUV.
A udělali ho správně.
Takové by sportovně užitkové vozidlo být mělo.
Stelvio je z hliníku a uhlíkových vláken, takže je lehké,
a je také rychlé. Tohle má dvoulitrový benzinový motor s turbem,
který produkuje 280 koní.
Na 100 km/h se dostanu rychleji, než Golf GTi.
Tahle věc táhne.
Řízení je rychlé,
sedíte pěkně nízko a opravdu ho můžete hodit do zatáčky.
A přesto, že má pohon všech čtyř kol podstatný pro SUV,
většinu času je výkon posílán na zadní kola.
Znáte je, zábavná kola.
Takže je to sportovně užitkové vozidlo s dostatkem sportu
a také dostatkem užitečnosti.
Dostatek prostoru pro pět osob
a Alfa tvrdí, že do kufru se vejde 525 litrů vody.
Sakra, dal by se tam vzadu přepravovat středně velký delfín, lehce.
A tahle palubka...
.. jak vidíte, pořád je připevněná k autu.
Převodovka funguje.
Tohle je na Alfu drzý nový přístup.
Líbí se mi to.
Existovala doba, kdy když jste chtěli tenhle znáček,
museli jste přijmout určité kompromisy.
Konkrétně, že bude připevněn
na naprosto nepraktické auto, které většinu času nebude fungovat.
Ale Stelvio nikoliv.
Splňuje všechny rozumné a praktické prvky,
a je to Alfa Romeo,
co...
Co se může nelíbit?
Zbytečné a sebepokořující.
- Promiň. - Ehm-ehm?
Díky, že jsi se naboural do mé recenze, proč je zbytečné?
No, je to sportovní SUV, Matthew.
Sportovní SUV jsou samozřejmě nesmyslná,
snaží se spojit dvě věci, které jsou nespojitelné.
OK, tvoje argumentace by byla o dost silnější, kdybys právě nepřijel
v SUV.
Je zřejmé, že pokud potřebujete velké praktické rodinné auto,
měli byste si koupit kombíka, ale vypadá to, že někteří lidé musí mít SUV,
a pokud ano, představuji vám Volvo XC60, praktické, rodinné,
venkovské, od lidí, kteří dělají
praktické, rodinné, venkovské věci po celé generace.
No tak, jedeme se projet, ukážu ti, o čem to je.
- Pojď, následuj mne. - Ale právě jsem chtěl udělat velké finále.
Měl jsem na konec velké hudební číslo, měla u toho být větrná turbína,
mělo to být velmi emotivní, Chrisi!
No tak.
Není to fér, není to vůbec fér.
Volvo se v poslední době mírně oživilo,
a to tak, že se skutečně zklidnilo.
Zatímco všichni ostatní výrobci aut se stávají sportovnějšími a agresivnějšími,
Volvo říká, uvolněte se, opřete se, dejte si fenyklový čaj.
A uvnitř víte přesně, co dostáváte.
Tahle sedadla jsou pohodlná.
Volvo v podstatě vynalezlo pohodlné sezení,
a všechna rozhraní a obrazovky nejen že dobře vypadají,
ale také dávají smysl.
Je intuitivní a víte co,
s XC60 se opravdu příjemně jezdí rychle.
V zatáčkách je tuhé, zůstává stabilní,
ale nejlepší na tom je, že to není SUV
předstírající, že je sporťák.
Je to jen Volvo.
Hele, Chrisi, kam vlastně jedeme?
Jedeme do domu, který je výrazně starší, než tvá země.
Jeli jsme na panství Burghley.
Jeho nádherné rozlehlé pozemky jsou domovem
prestižní zkoušky Burghley Horse,
pro méně jezdecky smýšlející,
je to jakýsi koňský sportovní den.
Koukni na to.
Toto je duchovní domov SUV,
tohle jsou lidé, kteří si takováhle auta kupují, Matte.
Podívej se kolem sebe. Volvo, Land Rover,
Volvo, Volvo, Land Rover,
divný Volkswagen. Prostě, britská populace se nemůže mýlit.
To je to, o čem mluvím, víš, koupíš si Volvo,
koupíš si Land Rover, jsi jen jedna z ovcí.
Přijedeš sem v tomhle, jsi chlápek v Alfě.
Ne, jsi chlápek v Alfa SUV, je to prostě špatně!
Proč by neměla Alfa vyrábět SUV?
Všichni ostatní je v dnešní době vyrábějí - Jaguar, Bentley,
Maserati, Porsche má dvě,
a za 30 000 liber, tomu se nedá konkurovat.
Začínají na 30 000, kolik stálo tohle?
- Kolik to auto stálo? - To, co řídíš, Matthew,
- kolik stojí? - Okolo 47 000 liber... (1,41 mil. Kč)
47 000 liber?!
- Tolik?! - To je absurdní.
No, kolik stojí tvoje?
Tohle je velmi, velmi specifický případ...
Kolik stojí, kolik?
- 53 000 liber... - 53 000 (1,59 mil. Kč)...
Co je to za hluk?
Rory?
Rory.
Co to!
Co se děje, gangsteři?
Ahoj, vítej v mé recenzi, kdo dál, čím víc, tím veselejší.
- Co to je? - Tohle je nový Range Rover Velar.
Nejnovější nabídka ultimativní značky SUV.
Je poháněn robustním dvoulitrovým naftovým motorem,
nesoucím pořádných 237 koní.
Všechno vyšňořené pro řidiče znajícího styl.
Tohle je to, o čem SUV opravdu jsou, je to prohlášení.
To, ehm, to je.
Umí ty rodinné věci, umí ty terénní věci,
je to Range Rover, ale image, image, Matte,
proto si kupuješ SUV.
Chceš auto, které o tobě něco říká.
Tohle říká, no, chci být rapper, ale uvízl jsem ve středním managementu,
- to je to, co říká, Rory. - A co to máš na sobě?
Image! Přítomnost.
Nech mě na pokoji.
Nedotýkat se.
To jsem rád.
A nemohu si vzpomenout, co říká tohle.
Nakopni mě!
To je to, co říká?
Můžeme mluvit o tom, jak skvělé je mé auto?
Dobře, kolik stojí?
67 a půl. (2 025 000 Kč)
No, poslouchejte, ne, je drahé, protože dostanete to, za co zaplatíte,
- má cenu. - Nesprávné rozhodnutí, to je ono.
- Pozor. - Hele, hele, hele...
Zdravíčko. Je to úkol, díky!
Co se tam píše?
OK, abyste rozhodli, který z vás přivezl nejlepší SUV - já -
nyní budete s vašimi auty soutěžit
v inauguračních koňských závodech Top Gearu.
Co?
Koňské závody!
Do sedel, chlapci!
- No tak. - Nebudu zkoušet žádnýho koně.
Přesně ta. Koňské závody.
Konečný test koně a jezdce.
Nebo, v našem případě, auta a řidiče.
Naše soutěž se bude skládat ze dvou kol,
a na první jsme měli zamířit do arény.
To je skvělé!
Toto je klasická britská scéna, vesnická gymkhana.
- Líbí se mi to. - Jo.
Takže máme dělat ty koňské věci, ale v autech...
A naše první "koňská věc" bude měřený průjezd
překážkami v aréně.
Včetně houpačky, příčných obrubníků, dvou skoků a mostu,
před dokončením v ohradě.
A aby byl test našich SUV ještě důkladnější,
dostali jsme zápřah.
- Přívěs na koně. - Krabice na koně.
- Cože? - Říkáme tomu krabice na koně.
Tomu přívěsu říkáte krabice?
Říkáme.
- Zní to jako koňský... - Tam zacházet nebudeme, ne, Matthew?
- No tak. - OK.
Prosím řekni ale, že tam není skutečný kůň.
Pojďme to zjistit.
Ahoj! Bože.
Jen se snažím pomoct, promiň. Po tobě, Rory.
Díky.
Debile.
Naštěstí jsme dostali náklad, který snese pár šťouchanců.
Co to je?
Koňská figurína.
- Aha, OK. - Velmi lidské.
- Tady stát nechceš. - Jo.
OK, kdo pojede první?
- Já? - Já pojedu první. - Jo, já, jo, je to moje recenze.
- Dojemné. - Myslím, že je přecitlivělý.
OK, jdeme na to.
Tři, dva, jedna.
A jede.
Připojuje se.
- Je to přesné, je to dobré, dobře, dobře. - Ach!
- Dobrá akce. - Dobrá práce zápěstí.
Víš, že Matt je od koní, viď?
Má celou flotilu koní.
Flotilu?
Uvidíme, jestli hoši zapojí přívěs takhle.
Škola?
Škola koní?
- Nevím. - Můj svět, hoši!
Dobrá, jedeme.
Musí to zmáknout.
Svatá makrelo, podívej se na to!
To je rána.
- Ztratil ho, ztratil koně. - Musí se dostat ven, než ho to dožene.
- Ztratil koně. - Už to zjistil?
Ne, ještě to úplně nezjistil.
Ó, hele, uviděl to!
Tady je!
Ztratil jsem přívěs.
OK.
Ale navzdory tomu, že jeho kůň uháněl nebo se odpojil...
Myslím, že jsi asi diskvalifikován, když ztratíš přívěs.
..Matt pokračoval.
To je jezdecký ekvivalent pádu z koně
a poté běhu po závodišti po vlastních.
Celý úkol je o tažení krabice na koně.
A nezatížená Alfa zbytek okruhu zajela s lehkostí.
Ach, můj drahý Bože!
Vypadalo to...
..násilně!
Až na zaparkování pozadu do závěrečné ohrady.
Bude muset jet nadvakrát, sleduj to.
Počítá se to?
Kde je kůň?
Je, je tamhle, pase se.
Myslím, že jsem možná, pravděpodobně ne,
nezapojil jsem ho dostatečně bezpečně.
Máš nějaký čas, ale nejsem si jistý, jestli něco znamená.
- Jo. - OK, Rory, jedeš.
No, nechci úplně zaskočit svůj Velar, mám-li být upřímný.
Máš letecký oblek a všechno, no tak.
- Jdi na to. - Dívejte se a učte se.
Pořádně, nebo domů.
Také si zdvihni džíny.
Drž hubu!
Matt se Stelviem tedy zklamali u prvního plotu,
stájové dveře zůstaly dokořán pro mne a Velar.
Víš, nevypadá špatně, to auto.
Neříkej mu to. Nikdy bych to neuznal.
Ne, proč bys to říkal?
Dobře, jsi připraven?
- Připraven. - Tři dva jedna.
Takže, Velar.
Větší, než Evoque, menší, než Range Rover Sport,
vypadá o dost lépe, než oba dva.
- Ó, ó! - Dobře posouzeno.
- Jemine! - Dobře, co to dělám, co to dělám?
Nevím, co dělám!
Otoč kolem na druhou stranu.
Kabel nouzové brzdy.
Je zachycený na řetězu.
Je zachycený na řetězu, oddělej ho a uvolni ho a rovně, vidíš?
- To je v pořádku. - Ne, ne, řetěz, pokud skáče,
odtáhne ho a zapojí brzdu.
Nemůžu kabel brzdy oddělat, aniž bych tu celou věc neodpojil.
- Jo. - Jo. Promiň.
Pokračuj, pokračuj!
Právě jsi mne sabotoval tím, že jsi mi řekl, že to není bezpečné!
- Pokračuj. - Pokračuju! - Ale zapomněl jsi... Počkat, počkat, počkat...
- Sklapni! - Dobře.
Absolutní kozy!
Neodrazen však Mattovým vměšováním...
Můžeme to zvládnout, dokážeme to zvládnout.
Jakmile běží... Brzda...
..Velar zvládl trať jako pravý plnokrevník.
OK, jedeme.
Přejíždí přes překážky s grácií, ladností...
Páni!
..a, hlavně, krabicí na koně.
Skáče, skáče, skáče, skáče.
Ve skocích jsme dobří!
Vzduchové odpružení zachycuje rány mnohem lépe, než Stelvio.
Tohle je pro Anglii!
- Juchů! - Ó můj Bože.
- To by mohlo být zajímavé. - OK, pozpátku.
A takhle to děláme, není-liž pravda, zatočíme na druhou stranu, že?
Ne, to je špatně, to je špatně.
Je to správně? Proč to nefunguje?
Slyším ho křičet.
Nic sakra nevidím!
- Jsem tam? - Porazil jsi plot.
Zastavte stopky.
Faul. Má červenou kartu?
No, alespoň se vrátil s přívěsem.
OK... Hele!
No, je tak nějak tam.
- Co se stalo? - Je tam.
- Minul jsi prostor. - Jsem v prostoru.
Ty jsi tam nebyl, já tam jsem víc, než jsi byl ty, když jsi jel.
- Chceš vědět svůj čas? - Jo, řekni mi ho.
Zajel jsi to za pět minut 47 sekund.
- Ó! - Pět minut?! - Měl jsi sem jen přijet,
zbičovat ho tam a porazit plot,
bylo by to o dost rychlejší.
Ale snažil jsem se, hele, opravdu jsem, hele, hele,
- až z toho krvácím. - Tohle? Tomu říkáš krvácení?
Jo, pravděpodobně budu mít vzteklinu.
Nepravděpodobné. A zatímco Rory se bohužel plně uzdraví,
to samé se o jeho koni říci nedalo.
Tady je.
Ó! Bezhlavý kůň.
Je to sicilský hřebec.
Prozatím jednomu z nás trvalo dokončení úkolu většinu dne
a druhý se nevrátil s koněm.
Jo, myslím, že to pro tebe vypadá dobře.
Vypadá to pro mě dobře.
Koneckonců, Volvo znamená švédsky prakticky kůň.
Režim - terén.
To mi zvýší odpružení.
Tři, dva, jedna.
A jede.
Dobrá, první nefér výhoda, mám režim asistence s tažného zařízení.
Sledovat linku a měl by se snadněji zaháknout.
No, to je celkem dobré.
Co si myslíme?
Vypadá to dobře.
Dobrý pocit.
Tak pojďme.
Ach!
Těch posledních pár hodin,
pořád mlel a mlel o tom, jak SUV
nejsou jen o výkonu a rychlosti.
Ach, zatraceně, to bolelo.
Myslí si stále ještě to samé?
Ne. - Vidíš, je to Volvo, Volva jsou na tohle stavěná.
Bohužel pro Chrise však na tohle Volva stavěná nebyla.
Ach!
- Ach! - Ozývají se tu teď zvuky.
Moc dobře to nezní.
Myslím, že máme technickou poruchu.
- Co se děje? - Dělá hrozný zvuk.
Mám zastavit stopky, nebo...?
Dělá hrozný zvuk, ale nevím proč!
Vlastně máš možná tohle v kapse, Rory.
Já žádný divný zvuk neslyším, co ty?
Páni. Nakonec ho tam dostal.
- OK. - Aha.
- Jo. - Jo. - OK, teď, jo, nech to, nech to, to je dobré.
Takže po třech téměř úspěšných pokusech v aréně,
kdo skončil na vrcholu?
Zaprvé, je v garážové části.
- Jo. - A neporazil jsem plot.
- Jo. - OK? - To není špatné.
Je tam víc, než byl můj.
Jo.
- Vím, že jsi vzrušený. - Jak se drží?
Koukněte na to!
Chybí mu noha...
Mnohem méně chaosu, než způsobil jakýkoli z vás dvou, souhlasíte?
Řekl bych.
Já svého koně vlastně ani neviděl, ale na čem opravdu záleží...
Jo? Čas.
- OK. - No tak. - Rory, jaký jsi měl čas?
- 5:46,47. - 5:46,47!
Páni. OK, Chrisi.
- Jo. - Zajel jsi to za... - Jo.
..5:48,9.
- Ó! - To je hrozné. - Musel jsem zastavit kvůli technickým potížím!
Kdybys nemusel, vyhrál bys.
Počkej, než pojedeme..
- Jo? - Vítězné ťuknutí.
- Mizím. - Cože?!
Podporuješ takové chování?!
Necháš ho vyhrát a teď jsme tomu vystaveni.
Můj vůz dělal hrozný zvuk, musel jsem zastavit!
Můj vůz dělal celou řadu hrozných zvuků...
Pokračování za chvíli...
Víte co? Musím říci,
dokud jsem nepoužil SUV na skok s krabicí na koně přes brouzdaliště,
netušil jsem, jak v tom budu dobrý.
Gratulace. Nakonec jsme našli motoristický sport, který můžeš dělat.
Trefa.
Teď se musíme posunout k něčemu, co bylo myšlené jako krásný krátký film
o odvážné malé automobilce vyrábějící sporťáky, která se vrací ze záhrobí,
fénixovi z popela, chcete-li.
Ale, jak uvidíte, dostali jsme víc popela, než kolik jsme vyjednali.
Psal se rok 1961, když společnost jménem Alpine představila A110.
A zatímco jste o něm možná nikdy neslyšeli,
tohle hezké malé kupé se stalo obřím vrahem.
Založené na pokorném podvozku Renaultu, v roce 1973
vstoupilo do prvního mistrovství světa v rallye a vyhrálo.
Vlastně v tehdejším rallye Monte Carlo
bylo pět ze šesti prvních příček obsazeno A110.
Vznikla legenda rallye.
Ale přepálena novými příchozími byla A110 v roce 1977 ukončena.
Alpine, nyní ve vlastnictví Renaultu, se víceméně potopil beze stopy.
Až doteď.
Tady tedy je, nový Alpine A110.
Dvoumístné celohliníkové sportovní vozidlo,
které bere duch originálu
a aktualizuje ho pro moderní věk.
Alpine je stále ve vlastnictví společnosti Renault,
ale nikde na něm není odznáček Renaultu.
A to je dobře.
Stejně, jako jede.
Páni, jezdí dobře!
Sacre bleu! (fr. Zatraceně!)
Mon dieu! Zut, a, opravdu, alors! (fr. Panebože! Sakra!)
Je to rychlý vůz!
A110 zajede 0-100 za 4,5 sekundy,
což ji pevně drží v kategorii "ne-Renault".
Ó ano!
A je pro to dobrý důvod,
protože A110 je o jedné věci - lehkosti.
Tato sedadla -
poloviční váha oproti vašim normálním sportovním sedačkám.
Což ušetří 13 kg.
Ruční brzda,
no, je integrovaná do hlavních brzd.
Vím, vzrušující věci, ale ušetří dalších 2,5 kg.
Vlastně kdekoliv, kde mohli ušetřit jakoukoliv váhu,
to také udělali.
Celkově A110 váží pouhých 1100 kg,
což je o 350 kilo méně, než Audi TT RS.
Vím, že 350 kg se těžko představuje,
tak mi dovolte, abych to řekl jiným způsobem.
Tohle je důvod, proč není mnoho pouličních klavíristů...
Takže jet v jednom z tamtěch je ekvivalentem jízdy
v tomhle s tímhle na střeše.
Tento jednostranný postoj k úspoře hmotnosti
je to, co skutečně charakterizuje A110.
Pocit z ní a způsob, jakým jede.
Všechna ta lehkost znamená opravdu lahodné zatáčení.
Všude má rovnoběžníkovou nápravu,
a to je nejlepší dostupná výbava.
A hlavně, Alpine ji neudělal příliš tuhou,
mírné naklánění v zatáčkách má.
Což může znít, jako špatná věc, ale není.
Ó ano.
Protože má motor uprostřed,
má trochu víc váhy vzadu, než vepředu,
takže když se cítíte opravdu nezodpovědně...
..chce si mírně prohodit konce.
Ale je to tak zábavné!
Výrobci automobilů již řadu let říkají, že sportovní auta by měla být
pevně odpružená a tvrdá a plochá.
Je to absolutní nesmysl.
Takže, co na něm nemít rád?
No, ačkoli Alpine rád zdůrazňuje, že není Renault...
.. většina spínačů a páček A110
pochází z kontejneru Renault.
Stejně jako motor, který, trochu nepředstavitelně,
je stejné čtyřválcové turbo 1.8, které najdete v novém ostrém hatchbacku Megane.
Ale co je opravdu špatné, je cena.
Premiere Edition, což znamená francouzsky Premiérová Edice,
stojí 58 000 euro, což je přes 50 000 liber (1,5 mil. Kč),
což je hodně.
Vlastně stojí stejně, jako tamto.
Porsche Cayman, S, to rychlé.
Vím, že vždycky nové sporťáky testujeme proti Caymanům,
ale je to nejlepší auto.
Takže je čas zjistit, jestli je Alpine pořád
mezi obřími zabijáky.
Ach...
Aha... jo, nenacpeme ho do Porsche,
už se nepřiblíží.
Trochu zklamání, ale víte co, když jsem upřímný,
není to opravdu nečekané, že?
Má o 100 koní méně, než Porsche.
A to je přesně ono.
A110 není o sprintech.
Tohle auto obětuje rychlost v přímce
ve jménu něčeho lepšího.
Tohle je auto pro skutečný svět, skutečné silnice, skutečné zatáčky.
Což znamená, že tato závodní dráha není místem, kde má Alpine žít.
Přesně tak, kvantová portálo-věc Top Gearu.... je zpět.
Čas jet doleva v Hammerheadu.
Jdeme na to.
Ó ano!
Závodní rukavice, závodní oblek, hory, to je perfektní,
to je Alpine země.
Jsem v nebi.
Miluju to. To je prostě přesné.
Počkejte chvíli, páni!
Vypadá to poněkud vážně.
To je rallye.
Rallye Monte Carlo...
.. prostředí originálního triumfu A110,
a stálý klenot v koruně současného mistrovství světa v rallye.
Neúnavný alpský útok
nerovného asfaltu a neviditelných zatáček.
Zdvihnout tuto hozenou rukavici vyžaduje zkušenosti, dovednosti,
a především chladného spolujezdce.
Chrisi! Chrisi!
- Eddie?! - Nasaď si to, pojedeme rallye Monte Carlo, no tak!
- Ne, nepojedeme... - No tak, Chrisi, Chrisi, Chrisi,
volají nás na start!
No tak, nasaď si to, nasaď!
No tak!
Víš vůbec něco o navigování?
Bydlím za rohem,
znám to tu jako svoje boty!
To je ruka!
Nezpochybňuj svého spolujezdce!
Ach můj Bože...
Je to opravdu špatný nápad.
Všude jsou auta světového šampionátu!
- To je neuvěřitelné! - To je Jari-Matti Latvala!
Podívej na tu Toyotu, podívej na zadek té Toyoty!
To je vůz skupiny M, to je Elfyn Evans.
Je to Elfyn Evans!
Ach, můj Bože, viděl jsi to?!
To je šílené!
Hele, teď jsme na startu...
Když se propadneme, nikomu to neříkej,
pojedeme na dvě.
Otáčky nahoru. Pět, čtyři, tři, jeď, jeď, jeď!
Jedeme, jedeme, jedeme!
No tak! Rychleji, rychleji!
Jeď, jako bys ho ukradl, chlape!
Vlásenka vlevo, vlásenka, vlevo!
Už jsi to někdy dělal?
Co, křičet na někoho ze sedadla spolujezdce?
Samozřejmě, pořád!
Můžeš to zrychlit?
Má babička jezdí rychleji!
Navzdory jedinečnému navigačnímu stylu Eddieho...
Rychle vlevo, rychle vlevo, rychle doleva!
- A další rychlá doleva! - Všechno nemůže být rychlá vlevo!
..Alpine byl mocný.
Líbí se mi!
Postavený přesně pro takovéhle silnice.
- Toto auto je vynikající. - Jeď, jeď, jeď, jeď!
Není to tu dobrý pocit?
Ale po pár minutách etapy...
..se Alpine rozbil.
"Nebezpečí selhání elektřiny."
Jsme na kraji silnice, jsme na kraji silnice.
Je to úplný konec.
- Oheň, oheň, oheň! - Hoří, hoří, vystup!
- Vystup, vystup! - No tak.
Pojď pryč! Pojď pryč!
Všichni prosím dál od auta, díky.
To to neuhasí, kámo.
No, nemám rád, když nemůžeš auto dobře zahřát, co?
Buď je v něm moc zima, nebo hoří...
- Co se stalo? - Řídil jsem doslova několik minut,
rozsvítila se kontrolka na palubce,
něco o selhání elektřiny, konec.
Zapalování se téměř okamžitě vypnulo
a hned, jak jsem otevřel dveře jsem věděl, že hoří
a plameny mi olízly ruku.
Jo, to je jasné znamení.
Ale hlavní je, že jsou všichni v pořádku, bez zranění.
Tedy, kromě auta.
- Né, auto je v pohodě. - Auto je v pohodě?
- Jo. - OK, takhle vypadalo o pár minut později.
No podívejte, skutečně má motor uprostřed.
Je tak dobře ovladatelné.
Bylo...
..tak dobře ovladatelné.
Ale, na chvíli vážně,
Alpine by rádo, abychom zdůraznili, že ten vůz byl prototyp,
nikoliv hotové vyráběné auto.
Říkají, že provedli důkladné vyšetřování
a dospěli k závěru, že...
"Tento ojedinělý požár byl způsoben únikem paliva."
"Byla zavedena robustní opatření, která zajistí,"
"že se taková událost nemůže opakovat."
V podstatě všechny požáry odstraní,
než je začnou prodávat.
- Skončil jsi? - No, nic víc už mne teď nenapadá, takže jo.
OK, ale dali nám další vůz, abychom zjistili, jak je rychlý
na našem testovacím okruhu.
Jo, a řekněme, že nebylo mnoho dobrovolníků,
kteří by ho chtěli řídit. Vlastně jen jeden.
Je to Stig.
Tady tedy je, Le Stig, na startu ve voze Alpine.
Motor uprostřed, takže dobrý odpich, sedm rychlostí,
dvouspojková převodovka rychle přeřazuje, používá celou šířku trati,
jak to náš bíle oděný kamarád dělá vždycky.
Teď do druhé zatáčky.
Koukněte, jak je měkké, ten náklon dává autu krásný jazyk rychlosti.
Opět celá šířka trati,
zatáčí doleva před pravotočivou zatáčkou,
tohle je dobrý test živosti, doprava do Chicaga.
Opět, sledujte ten náklon.
Přilnavost je dobrá, žere rychlostní stupně.
Ham, ham, ham,
jen 250 koní, ale 1100 kg,
takže dobrý poměr váha-výkon.
Také skvěle vypadající stroj, teď tvrdě na brzdy do Hammerheadu,
dobrá změna směru, náznak doleva,
a teď zatočit doprava. Sledujte ten náklon.
Náklon se rovná přilnavosti, náklon je dobrý, většina lidí se mýlí,
nechceme ploché ovládání, nevýrazné sporťáky.
Uhání pryč, motor zní opravdu dobře, malé praskání při řazení nahoru,
Follow Through, tudy jede rychle.
Teď krátká rovinka, kolem zdi z pneumatik. Vypadá to rychle,
a velký hrbol a mírný náznak přetáčivosti,
to se jen Stig předvádí, dělat to nemusel.
Teď se blíží, brzdí do předposlední zatáčky,
celou křivkou a trochu víc vnitřní stopou, navenek hrubé,
a teď se dívejte. Tady je vždycky drzý, ojíždí obrubníky,
přes cílovou čáru.
- Jo, jo. - Dobré kolo, velmi dobré kolo.
Vzrušující auto.
Vypadalo to rychle. Byl to skvělý pohled.
- Jo. - Jo, jo, dobře.
Alpine A110 zajel naši trať
za 1:22,9.
No to je dobrá snaha!
To je dobrá snaha, docela dobrá snaha.
To je dobré.
- Jsi jak dítě. - Díky.
Dobrá. Teď je čas posadit hvězdu do našeho Rozumně rychlého auta.
Dámy a pánové, prosím přivítejte Jasona Manforda!
Ahoj.
- Ahojky, kámo. - Vítej v pořadu. - Díky moc.
Děkuji. Ó, pěkné.
To je v pořádku, ne?
Jo. Skvělé tě tu mít.
No jsem rád, že jsem tu.
Nevím, jak budu následovat Apline, božínku.
Jsem z Manchesteru a v plamenech jsem viděl hodně aut,
ale to bylo velkolepé. Bylo to úžasné.
Co bylo skvělé, jak jsem to sledoval vzadu na obrazovce,
a kamera se přesunula na scénu potom,
všichni kolem něj udělali krok zpět.
To bylo úžasné sledovat!
Momentálně cestuješ.
Jo. Jsem na turné,
po celé zemi až do Vánoc.
Děláme show jménem Muddle Class (parafráze Middle Class - Střední třída, Muddle = Zmatek),
což je tak trochu o mé fázi života,
kde jde o to, že jsem celkem dělnického původu,
a vedl jsem si dobře, pracoval,
a pak jsem v pozici, kdy mé děti, které jsou trochu střední třídou,
a já jsem tak nějak mezitím,
protože nevím, jestli to někdo další tak má,
ale je celkem těžké vychovávat děti, které jsou víc nóbl, jež je rodič sám, že?
Protože nechcete vychovávat takové děti, které jste neměli rádi, když jste byli děti,
víte, co myslím?
Takže to je to těžké!
V tom s tebou soucítím, občas jim nedávám najíst.
Pak se to vyrovná.
Takže při turné najedeš asi hodně kilometrů, jo?
Jo, Bože, musíme...
No, určitě, když jsem dělal klubový okruh,
najede člověk okolo, jo, 100 000 km za rok, křížem krážem.
Jak se se vším tím časem na cestách vyrovnáváš?
Tedy, čím si krátíš čas?
No, buď řídím já, nebo někdy řídí manažer turné,
a to může být také těžké.
Jezdíme hodně času Vianem, takže je tam...
a je to divné, protože někdy odejdeš z jeviště a, znáte to,
jsi na vrcholu světa, právě jsi skončil show,
a jsi v zadní části auta a řídí on.
A jeli jsme z Northamptonu do Yorku, nedávno,
všechna místa, která mám rád,
a před vystoupením jsem něco snědl, nějaké kuře nebo něco takového,
nevím, co to bylo, ale nebylo to úplně v pořádku.
A byl jsem v zadní části auta a říkal jsem si:
"No, není mi úplně dobře," je to celkem dlouhá cesta, víte,
jsem vzadu, není mi dobře.
A nevěděl jsem, bylo to nové turné, víte, nový manažer,
tak dobře se neznáme, abych mu vyjevil pravdu.
Tak jsem řekl: "Potřeboval bych někdy zastavit."
On říkal: "Nejsou tu benzínky," víte, jakmile najedete na A1, nic tam není.
Já řekl: "Kdekoliv to půjde, je to naprosto v pohodě."
"Nějaký les, spokojím se s lesem."
On řekl: "potřebuješ se..." Já řekl: "Potřebuju jen čůrat, jo."
Každopádně zastavil, já vlezl tak hluboko do lesa, jak jsem mohl,
a nedá se to říci jemně,
prostě jsem musel, nedělají to jen medvědi, to je to, co říkám.
- Nerozumím... - Ne, dobře!
Byla tam chvíle, prostě, stálo mne to také dvě ponožky,
ale, vím, nezlepší se to.
tahle historka se nezlepší, pardon!
Rozhodně byla chvíle, kdy jsem tam stál a říkal si:
"Tohle je můj život?"
Právě jsem byl na scéně, vzrušený potlesk,
a teď jsem uprostřed...
Mám ještě škrábance, stále mám na ruce škrábance
od ostružiní, bylo to jako nejhorší pokračování Blair Witch.
Myslím, že bych radši našel Blair Witch, než to, co jsem tam nechal.
Neplánoval jsem to vyprávět, ale je to tam, odvyprávěno,
- hotovo! - A teď dál...
Dobře, OK,
takže jsi vyjel na trať s Chrisem na malý trénink.
- Vyjel, jo. - Jak to šlo? - Jo, v pohodě, je to divné,
protože, víte, řídím sedmimístné auto, mám v autě děti,
odvážka do školy, moc na to nešlapu, víte?
Takže to bylo vzrušující, musím říct, ale strašidelné.
- No, pojďme se podívat na trénink. - Jo.
V této sérii máme v pořadu hodně komiků.
- Já vím... - A bylo mi řečeno, že kde se umístíš na tabuli s časy,
- se přibližně rovná tomu, jak jsi zábavný. - Nejsem si jistý.
- Určitě? - Jo, protože většinou se stane, že uvolněné místo,
nebo kdokoliv je trochu níž, musí být pak předskokan.
- Aha, OK... - Takže vlastně čím horší jsi komik,
tím lepší řidič.
To je dobrý návrat. Jedničku.
Chvíli tomu nevěřím, ale jedeme, no tak.
Ani nevím, jak se to v mé hlavě zrodilo!
Rovně na 50.
je vhodná chvíle se zeptat, kolikrát jsi selhal
- při zkoušce na řidičák? - Ehm,
prošel jsem napošesté.
Napošesté?
Jo, takže jsem selhal pětkrát.
- Jaké bylo nejlepší selhání? - Nejlepší selhání, nejhorší selhání?
Jo. Myslím, že to bylo, když jsem přijel ke kruháku a on říkal:
"Dobře, tady rovně," a já jel rovně středem.
Jel jsi rovně středem?!
Jo. No, říkal rovně.
Vzhledem k tomu, že to byl jeden z těch, které byly namalovány na silnici,
nebyl to záhon s květinami a tak, jo?
Doleva. Mohlo by to být zajímavé, mohlo by to být zajímavé.
Mohlo by to být velice zajímavé!
Kdybys ubral jen 5%, bylo by to skvělé, jak to bylo...
Doufám, že se na to nedívá můj pojišťovací agent!
Teď mezi pneumatiky a trávu... Zavřu oči.
Vidíš jak rychle, jen buď odvážný, dělej, co chceš.
Doleva, doleva, nebo vyletíme.
Dobrá, na stovce brzdit, brzda, brzda, brzda!
Říkáš trochu víc brzdit?
Trochu víc brzdit! Takže když řeknu "trochu víc brzdit"...
- No jo, co to znamená? - Klíčem je poslední slovo.
Každopádně je šance, že bys mohl jet hodně rychle, nebo zemřít,
první nebo druhá.
Hele, myslím, že je to v pohodě, jsem připraven to riziko podstoupit.
Chlapák.
Velmi dobrá práce.
- Je to zábavné, ne? - Je to spousta legrace, jo, je to spousta legrace.
- To jo. - Vyděšený. - Dobře, promluvme si trochu o tvých autech.
- Jo, jo. - Kde to začalo?
Když jsem nakonec absolvoval řidičský test, pošesté,
jak jste právě slyšeli, trvalo mi dlouho, než jsem prošel,
myslím, že některé nebyly fér, abych byl upřímný.
Vzpomínám si na jednu, dojel jsem ke křižovatce, podíval jsem doprava a řekl jsem:
"V pohodě, na tvé straně?" Propadl jsem. Neuvěřitelné.
Neuvěřitelné. Teď to tak dělám pořád.
Můj první vůz byl Citroen ZX.
- Ty byly smrtící. - Jo, byly, a ten jsem několikrát naboural, jo.
Tedy, rozhodně bych neparkoval tak blízko parku...
Tam není radno ho dávat.
OK, co bylo po něm?
A pak, říkal jsem si: jasně, polepším si,
zrovna jsem začal natáčet něco do televize, říkal jsem si, že jsem v pohodě,
potřebuji pěkné aut, to si musím pořídit.
- To je ten okamžik. - Jo, to byl ten okamžik, tak jsem si pořídil aut na leasing,
což je zjevně to, že si koupíte auto, které si ještě nemůžete dovolit.
- Jasně. - A omámí vás právním žargonem:
"Pak je tu balónová platba."
Vy na to: "Balóny mám rád!" A tak jsem si říkal, jasně, to si vezmu.
A měl jsem, myslím, že ten rok ho představili,
Jaguár XF právě tehdy, když byl poprvé představen.
A nikdo ho neměl, na silnici tehdy nebyly,
je to celkem divné, řídit vůz, který ještě nikdo neviděl.
Obvykle je pro to důvod.
- Jo. - No, jo, byla to novinka, to byl hlavní důvod.
Ale pak, když jsem s ním hodně jezdil,
uviděl jsem ten druhý typ lidí, co si ho kupovali,
a rozhodně nebyli na přelomu 20. a 30. let,
byli ve věku mého otce, a říkal jsem si:
"Jéje, řídím auto pro dědky!"
Můžeme ti ukázat jeden obrázek který všechnu tu bolest napraví, OK?
To se ti bude líbit. No tak.
No, jo, to se nedá splést.
- No tak. - Vidíš? - Nehledal ale úchyt Isofix,
- že ne? - Ne.
Víte, jak to myslím?
Už ten Jaguár nemáš?
Nemáme ho, musel zmizet, měl jsem na ten počet míst příliš mnoho dětí.
Není to jako když jsi byl kluk a tvůj táta vzal celé fotbalové mužstvo
- do zadní části Orionu, víš? - Tomu se říká matematika, ne?
Jo, přesně tak, ale pravidla byla prostě jiná.
Rozhodně si pamatuju jako dítě, nás šest na zadním sedadle,
kapitán ležel napříč na klínech, dva na sedadle spolujezdce,
jeden na podlaze, ten kdo byl nejrychlejší, běžel vedle auta.
Víte, co myslím? Bylo to prostě jiné, ne?
Ale teď, velmi přísně lpíme na pravidlech, a tak jsme pořídili sedmimístný vůz, Sharan.
A vzpomínám si, že jsem byl tak rozrušený, když jsem se zbavoval Jaguáru,
a pořizoval ho, a prodavač mi řekl:
"Chcete si ho projet?"
A já řekl: "Rád bych ho řídil co nejméněkrát to bude možné."
"Prostě ho beru, to je v pohodě."
Co bych zjistil? Ale také, víte,
se dostávám do bodu, kdy mé děti,
nejlepší věc je, že když nasednou
když jsem nasedl s tebou do toho auta,
ta rychlost, rychlost a výkon,
a to všechno, i když je to auto za rozumnou cenu,
a všechna auta, co řídíš, vždycky vzrušující,
a tou nejvíc vzrušující věcí, když nasednu do svého auta je to, že jsou mé děti
ve věku, kdy si všechny sami zapnou bezpečnostní pásy.
No to byl ale den!
Bylo to cvak, cvak, cvak, cvak, cvak, a jedem, jo!
Byl to dobrý den.
Dobře, co myslíš, podíváme se na tvoje časované kolo?
- Jasně. - No tak. - Myslím, že je to účast, co se počítá, že?
- To říkají. - Ach...
- No, jak si myslíš, že to šlo? - Myslím, že to bylo v pořádku,
Myslím, že to bylo OK.
Ztratil jsem pár ponožek, ale...
Je to rychlé auto, co můžu říct?
Dobře, pojďme se podívat.
OK, vystartoval.
Správně, děti, myslím, že na devátou do stihneme.
Připoutat!
Obočí nahoru nebo dolů? Nikdy nevím.
Nahoru? Ne, dolů.
Dolů je lepší. Dolů je lepší.
Zeširoka, trocha nedotáčivosti od GT86.
200 koní, pohon zadních kol, zadní pneumatiky Toyota Prius.
To vypadalo celkem rychle, blížíš se k Chicagu.
Sledujte, jak se táhne.
Ó, božínku, to bylo jak objímat mou nanu!
Bylo to tak hezké!
To je nejdelší řízení bez křiku:
"Přestaň mlátit svou sestřičku!"
Znovu. změna směru v Hammerheadu,
je důležité šlápnout na plyn brzy, vyjet pod plynem, podívejte,
používá celý okruh, to je dobré.
Nech ho vyjet... Teď jsi jel prostředkem trati,
- to moc nepomáhá. - Ach můj božínku.
Tohle není vhodná chvíle na čůrání.
Jo, tvé historky o čůrání slyšet nechceme.
Ó můj Bože, 144 km/h!
Žížíš!
Neviděli jsme brzdová světla, což je velmi, velmi dobré.
OK, jste v pořádku, děti, zvládneme to,
zvládneme to na čů!
Ale jaký bude skrz Gambon, přejede celý obrubník?
Mírná nedotáčivost, na výjezdu přetáčivost, skvělé předvádění!
Páni!
Vše je v pořádku.
Jo.
A je to, tabule s časy!
- Kde bys chtěl být? - No, rád bych, myslím,
dívám se na komiky, fakt.
Ross Noble, vím, že jezdí na motorkách,
takže nikde blízko nejsem.
- A je blázen. - A je blázen.
Rád bych porazil Roba Brydona, ale vlastně chci porazit jen Leeho Macka.
- Tam mířím. - Dobrá.
- OK, no tak. - Jasone Manforde,
objel jsi naši skromnou tratičku
No tak...
- ..za jednu minutu... - To je dobré.
- ..40.... - Ó!
celých 6! - Ó, ano, to beru, pěkné!
Říkal jsem ti, že budeš dobrý.
Díky, chlape, bylo to skvělé, páni.
Dostal jsi je všechny.
- To se mi líbí. - Je to mega.
- Díky, kluci, díky. - Jason Manford!
Páni!
Pamatujete si, že před chvíli
jsme testovali tři SUV předstíráním,
že jsou koně, samozřejmě.
Také si vzpomenete, že Velar vyhrál první úkol, samozřejmě.
Ale mělo jít do tuhého.
Zpět na inauguračních testech koní SUV Top Gearu,
byl čas na poslední úkol, neslavné cross-country.
Vyčerpávající terénní zkouška kolem areálu jednoho z britských
nejkrásnějších panství.
- Je to Panství Downton? - Je to Burghley, OK?
Postavené rodinou Cecil v 16. století. Není to Downton, je to Burghley.
To je jedno. Co auto?
- Problém opraven? - No, problém jsme opravili.
Pěkné. Také jste ho umyli, jak vidím.
Jo.
To je D5. Včera to byla T5.
S T5 jsme měli menší problém.
Takže máš nové auto?
- Máme nové auto. - Co bylo na tom druhém špatné?
Nic moc, motor téměř vypadl.
OK.
Takže vyměnil auto, jsi s tím srozuměn?
- Ne! - Dobře, vyřešeno.
Jdeme na to. Rozhodně vypadá jako Panství Downton.
Takže jedno Volvo bylo na cestě do továrny na lepidlo
a Chris teď řídil také nafťák,
takže mé auto bylo poslední benzinové.
Pojďme závodit na panství.
Před námi leží mučící trať,
obsahující vše, co byste od koňsky tematického terénního závodu čekali,
včetně vysokorychlostních cvalů, zón technické manipulace,
zvlněného terénu a hluboké brodivé vody.
Bude to výzva i pro nejtvrdší koně.
A protože prohrál v aréně,
bude Matt startovat z konce roštu...
..v autě bez jakéhokoliv terénního rodokmenu.
Dobrá, myslím, že nás odstartuji, protože je to pořád moje recenze.
- OK. - Vítěz je připraven vyrazit.
Tedy vážně.
Dynamický režim.
Vysoký výkon.
OK. Tři,
dva, jedna...
Start!
- Jedeme! - Z cesty. - No tak, Velare!
Jde na to. Rory jde na to.
Mám to. Mám zdaleka nejlepší auto,
zdaleka největší točivý moment.
Někteří lidé zpochybňovali, jestli je Velar skutečný Range Rover,
jestli je jenom na oko.
V žádném případě.
Má všechnu technickou terénní výbavu Land Roveru.
To znamená, že je schopný.
Je skutečný.
Stříkanec!
Sakra...
Nevidím!
Ale vidím, že vyhrávám!
Jako bychom se vloupali na panství
a prostě začali uhánět kolem!
Existuje jiný způsob, jak vypadat takhle dobře
při tak rychlé jízdě po tomhle poli?
Myslím, že ne.
Ho, ho!
- Minul zatáčku. - No chlape!
Nevím, kam jede.
Uvidíme se později, Rory.
- Zpátky, zpátky. - Velar laskavě uhnul...
Houby!
No tak! Dožeň je!
Dožeň je!
..nastal čas dohnat nějaké Volvo.
No jo! Volný průjezd.
- OK, Chrisi, sleduji tě. - Ó, ne tak rychle.
Nenech je ujet!
Je to nerovné.
No tak, no tak! Dostanu tě, Harrisi.
To je těsné.
Matt je za mnou!
Kam jeli?
Jedu doprava! Jedu doprava!
Rory směřoval pryč do neznáma...
..nyní to byl závod dvou koní v další divně povědomé sekci závodu.
Stěna pneumatik?
Stěna pneumatik. Pravotočivá... Chicago. Udělali...
Hele, to je Dunsfold.
Jo.
Nastal čas k cvalu.
Dobře, Harrisi, tady jsem.
Podívejte na to, brzdit do Hammerheadu.
Počkat, počkat, počkat! Tamhle!
No tak!
To se mu nebude vůbec líbit.
Drzá svině!
Tudy je rychlý.
Podívejte na tu sílu koní Alfy.
Panečku!
Tohle v Dunsfold není.
Minul balík
o chlup komárova ochlupení!
Kde k čertu jsou?
Bože, tady jsou ovce.
Doslova nemám tušení, kde jsem.
My, na druhé straně, jsme vyjeli z Dunsfoldu.
A přes plošší část okruhu,
si silnější Stelvio vybudovalo náskok.
Tahle věc je o italských svalech.
Ale pak plochost došla.
Nevím, kdo to pole oral, ale myslím, že byl namol.
A Volvo se vrátilo.
Plný rejd!
Na čtyřku!
Dobré v terénu, tohle auto.
Jsme ale mírně mimo jeho plán.
To byl obrovský okamžik!
Ježíši!
Chris získává! Chris získává!
Blížím se k němu.
Šest délek, pět délek, čtyři...
Nevím, co je to délka.
- Co je délka? - Ó, je tam!
To bylo stinné.
Nemůžu skončit druhý.
Musím to vyhrát. Je to můj film.
Náš cross-country úkol se ukázal jako bitva na blízko.
Tedy pro nás dva.
Omlouvám se, omlouvám se, omlouvám se.
Pardon!
Trapné!
Pardon!
Mezitím, zpět v závodě,
jsme směřovali do posledního úseku trati.
Harris byl ve vedení, ale těžce teď bojoval
se svým vlastním vozem.
Ach, můj Bože!
Podívejte na toho Volvo samce! Je šílený!
Kdo říká, že neděláme řádné recenze?!
Cílová čára se blížila.
Kde je dům? Kde je ten velký dům?
A náš SUV koňský trial se stával energičtějším.
Tady je! Tady je ten dům!
Cílová rovinka.
To je hezký dům.
Jsem si jistý, že vypadá jako Panství Downton.
Rory, mezitím, měl průzkumu venkova dost....
Hýbněte sebou!
Hloupí ptáci!
..a konečně byl na cestě.
Tam je ten dům.
Dožeň ty chlápky, Reide.
Aby ale dohnal stádo...
- Potřebuji zkratku. - ..potřeboval by, aby Velar ukázal....
To bude stačit, to bude stačit.
..něco z odvahy Land Roveru.
Nezastavím. Nezastavím!
Vidím je. Jsem zpět ve hře!
Jsem vám na ocase!
To jo!
Zmenši odstup, zmenši odstup, kotě!
Zmenši, zmenši, zmenši!
Rory se rychle blížil, Chris měl potíže.
Ach, můj Bože, to je strašný zvuk.
Chris má problém.
Chris má problém!
Nevěřím tomu.
Rozbil další Volvo.
Myslím, že jsem s ním asi skočil trochu moc vysoko.
Promiň, Volvo.
Zní to hrozně.
Průchod poslední překážkou,
Matt nyní cválal na cílovou čáru a vyhrál vítězství.
Jaký hrdina!
Čas se namočit.
A když jsem teď zranil mé druhé Volvo,
bylo to vše, co jsem mohl udělat, abych ho udržel na druhém místě.
To je strašný, závod ztrácející hluk.
To je ono, kotě!
Chci říct, to je jen vtip.
Tam je brána, tam je brána.
A vidím jen Roryho ve Velaru.
To je cíl.
Mám to! Mám to v kapse, kotě!
- No tak. - Vidím ho, vidím ho.
Chyť ho, chyť ho, chyť ho, chyť ho!
No tak, Volvo, zvládneš to!
Domov, sladký domov.
Koukněte na to!
Vítěz!
Vítěz, Alfa Romeo Stelvio!
Ne!
To je fantastické.
To beru. Myslím, že druhý v těchto podmínkách něco znamená.
Pěkné. Kdo to mohl rušit?
Alfa Romeo, měřítko spolehlivosti.
Jsem tímhle autíčkem tak ohromen, to musím říct.
Je rychlé, je hbité, je tvrdé jako nehty.
Je úžasné, že? Alfa Romeo je známá tím, že je krásná, ale nespolehlivá.
A ty sedíš v něčem, co je myslím
moderním jazykem "fugly" (zasraně ošklivé), ale nerozbitné.
Je to oko diváka, že?
A co falešný Range Rover? Omlouvám se, Velar.
Poslouchej. Možná jsem skončil poslední,
ale rozdíl mezi mnou a tebou je, že při tom vypadám dobře.
Řekl bych, že Alfa Romeo je plnokrevník.
Volvo je jednoznačně dělník.
A Velar je Roryho předvádějící poník.
Drsné. Drsné.
Na třetím místě vypadá skvěle.
Christophere, Christophere, Christophere.
Víš, na uznávaného motoristického novináře,
rozhodně ničíš hodně aut.
Víš, že nesnáším rozbíjení aut.
A na mou obranu...
Počítejme. Nejdřív rozbiješ Volvo.
Nejvíce mírumilovné auto ze všech, jo?
Pak se ho snažíš vyměnit, aby si toho nikdo nevšiml.
Pak zapálíš Alpine, skoro upečeš Eddieho Jordana,
pak rozbiješ další Volvo.
Jo. Co je s tebou?
Počkej. Zjistili jsme, že za Alpine jsem nemohl, jo?
Viděl jsi montáž motoru v tom Volvu?
Malé hliníkové odlitky.
Skoro jako kdyby nikdy nepočítali, že XC60
skočí dva metry vysoko při tažení krabice na koně.
Víš, kolik lidí musíš zabít, aby z tebe byl sériový vrah?
Tři.
Ty, kamaráde, jsi sériový vrah aut.
Jaké SUV by takové zacházení přežilo?
- No, Velar. - A Stelvio.
Jo, uznávám, to je velké překvapení.
Tedy, Alfa dělala nespolehlivé vozy.
Jo, no, stále dělají nespolehlivé vozy.
To není auto.
Je to SUV.
Takže říkáš, že Alfa dělá pořád nespolehlivé vozy,
ale dělá teď nezničitelná SUV?
Přesně tak.
Takže pokud si chcete užít veškerou zábavu vlastnictví koně
bez všech potíží vlastnictví koně, kupte si Alfu Romeo Stelvio.
Myslím, že je naše práce hotová.
OK, to je pro dnešní večer a celou řadu vše.
Vrátíme se později v tomto roce.
Díky moc za pozornost. Dobrou noc.
Překlad TGTT 2018 http://topgear.sovicka.net