Ahoj a vítejte u zbrusu nové série Top Gearu.
Jsme zpátky a tvrdě jsme pracovali.
Jo, a víte jak jsme bývali velkolepí a výbušní?
No, v této sérii zkusíme tišší, přemýšlivější způsob.
Né, jen si děláme srandu. Pořád to bude takovéhle.
- Tři... - Jo.
..dva...
...jedna...
..Start!
OK, jedeme a ujíždíme.
Tohle nevypadá dobře. Mířím na trávu.
Chris ztratil kontrolu!
Ježíši!
Ach!
Ju-chů! Jeď! Jeď! Jeď! Jeď!
Ach, to je ale hladkost!
Mám pocit, že se chce převrátit.
- Kde? - Všude.
Vlhkého pindíka zvládnu.
Ach!
Jako kdyby zadní sedadlo zkoušelo dítě.
Na jedničku zvládne 155 km/h.
Bum!
Mám rád předjíždění!
Právě jsi zničil můj tuk-tuk.
Jo, moje chyba.
OK, to vše uvidíte v příštích týdnech.
Ale nejdřív si promluvme o stejšnech.
Myslí kombíky.
Posledních pár let
byl tento jasnou volbou, měřítkem, Škoda Superb.
Hrozné jméno, výborné auto.
Ale v poslední době byla vidět spousta nových soutěžících snažících se porazit
Škodovku v její vlastní disciplíně.
Takže producenti řekli Chrisovi a mně, abychom si vybrali náš oblíbený
praktický rodinný stejšn.
Kombík.
A připravili se na řadu úkolů
v zemi Vikingů.
Sklapni.
Toto je Norsko.
Starobylé, drsné a domov pár nejúžasnějších cest na světě.
Takže při výběru praktického rodinného kombíku na test zde
byla pouze jedna volba.
Tenhle chcete.
Porsche Panamera Turbo Sport Turismo.
Uznávám, že za 121 000 liber, (4 mil. Kč)
je to horní hranice trhu rodinných kombíků.
Ale je docela v pohodě.
Ano, stojí o 101 000 liber (3,3 mil. Kč) víc, než vás kombík Škoda Superb,
ale za své peníze dostanete o dost víc.
Pro začátek mám pohon všech kol.
Mám twin turbo V8 s 540 koňmi.
Mám ho tady.
Zajímalo by mě, v čem se objeví Matt.
Bude mne nenávidět.
Ó, tomu nevěřím.
Ferrari GTC4 Lusso.
Jsi nechutný!
A vsadím se, že je to V12, že ano?
No, jo.
To auto stojí 230 000 liber (7,6 mil. Kč).
Ne, ne, je to rodinný kombík za 230 000 liber.
Podváděl jsi!
No, technicky vzato, jsme podváděli oba.
Jenom já lépe.
Takže Ferrari GTC4 Lusso.
Docela možná nejlepší kombík na světě.
Má atmosferický motor V12, který produkuje 690 koní.
Jinak řečeno,
o celou Škodu Superb víc, než Harrisovo Porsche.
Tohle je rodinný kombík, který zvládne 333 km/h.
A to je rychlost, kterou vaše rodina opravdu ocení.
"Už tam budem, tati?"
"Už tam budem? Už tam budem?"
"Ano, vlastně jsme, synu."
"Přijeli jsme před půl hodinou."
Hej, Chrisi, jaký má to Porsche Pananarama čas z 0 na 100?
Je to Panamera.
A je to 3,8 s.
Tohle má 3,4 s.
A to bude opravdu užitečné na dovážku dětí do školy.
Zbude ti 0,4 s navíc v posteli.
A víš, co dalšího dostaneš za 230 táců?
Poslechni si to.
Chrisi, neslyším tvé auto, je nastartované?
Jo, velmi, velmi vtipné.
Ale více k věci,
akustika tunelů je vlastně velmi, velmi zajímavá.
Když máš tunel, jako tento, jehož povrch je nerovný,
způsobuje to, že se zvukové vlny odrážejí náhodně...
Promiň, co jsi říkal?
Přestaň s tím. Nemůžu...
Co?
OK, omlouvám se, nemohl jsme si pomoci a nedělat ozvěnu.
Další zajímavá věc.
Věděl jsi, že pořadí zapalování válců v motoru má obrovský efekt
na jeho zvuk?
Takže například toto Porsche V8 má posloupnost - jedna, tři,
sedm, dva, šest, pět, čtyři, osm.
A plochá V8 Ferrari má - jedna...
Protože Norsko odráželo zvuky nejlepšího a druhého nejlepšího
kombíku na světě, netrvalo dlouho, než jsme upoutali pozornost.
Hele, podívej, to je Statečné Srdce.
Ne, to je Viking.
Co myslíš, že chce?
Nevím, má sekyru. Proč to nejdeš zjistit?
Ahoj. Dobré ráno.
Viděl jsi někdy Statečné Srdce?
Hezky zvládnuté.
Je to od producentů.
Píše se tu: "Protože jste nedokázali přivézt rozumné rodinné kombíky..."
To je otázka názoru.
"..můžete zamířit na nejlepší norskou silnici,"
"Trollstigen."
Sladké.
Je to...
"Nicméně, protože tvrdíte, že jsou vaše vozy praktické..."
- Což jsou. - Jeden z nich.
"... jejich užitečnost bude po cestě testována. Teď jeďte."
Dobrá, v klidu.
Pěkná sekera.
Takže jsme vyrazili k Trollstigenu,
odhodláni prokázat praktické schopnosti našich vozů,
brzy jsme narazili na dokonalé místo na jejich řádné otestování.
Ó, ano, kotě!
Možná se ptáte,
na co potřebujete v rodinném kombíku takové tempo?
Přemýšlejte o tom, bylo by to praktické.
Parkoviště Hornbachu se rychle zaplní.
Musíte se tam dostat. Musíte uzmout místo.
Proto potřebujete Panameru.
Říkám vám, tohle je způsob, jak vozit děti do školy.
Není třeba zaparkovat.
Stačí začít smyk, otevřít dveře spolujezdce,
a děti můžou udělat parakotoul.
Vidíte? Praktické!
Tento systém pohonu všech kol je fantastický,
protože když chci přilnavost, přední náprava je se mnou,
a ve chvíli, kdy chci smykovat, mám tu německý mozeček,
který řekne: "Ano, teď ti přetáčivost dovolíme."
GTC4 má dvě převodovky.
Jednu pro přední nápravu a jednu pro zadní...
..což znamená, že mohou poslat výkon tam, kde se dá nejlépe využít.
To ve Škodě Superb nemáte.
Kdybyste mi před 15 lety řekli, že budu smykovat s velkým kombíkem Porsche,
nikdy bych neuvěřil, že takovou věc někdy vyrobí.
Je docela vyvážené.
Tedy, je to velké auto.
Ale motor je prostě...
To byl LeBlanc bokem, a pak točící se LeBlanc.
Trochu mi ujela.
Ale pak jsem zjistil, že toto dětské hřiště má jedinečnou vlastnost.
Hele, Chrisi, podívej na to.
Vypadá to docela nebezpečně.
Jo, když to tady pokazíš, namočíš se.
Což mi vnuklo nápad na ještě praktičtější test.
OK, závod o nejvyšší rychlost.
Co nejvyšší rychlost, než budeš muset dupnout na brzdy.
Prohraje ten, kdo bude pomalejší, nebo skončí v moři a utopí se.
- Připraven? - Mohu jen zmínit, že je to velmi nefér?
Moje maximálka je 304 km/h.
Tvoje je 333 km/h.
Jo, pojedu první.
Ty, ehm... Dávej pozor na letadla.
Mám 160.
Mám 208.
To jo!
283... Brzdím.
Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda!
Ho, ho, ho, ho!
283 km/h pro překonání.
Čas pro Pananaramadingdong.
Ach! Kontrola startu! Divoká!
Mám tu tak trochu tajnou zbraň
a mám 20 sekund dlouhý overboost v režimu Sport response.
Pořád zrychlujeme. Pořád zrychlujeme.
256.
264.
Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda! Brzda!
O moc dál bych být nechtěl!
Kolik jsi jel?
Zaprvé, rozhodně jsem brzdil později, než ty.
O to se nezávodilo.
- Jak rychle jsi jel? - Myslím, že 264 km/h.
OK, to je dobře.
No tak!
283 km/h.
- 283? - Jo.
A taky jsi brzdil jako strašpytel!
Brzdil, jo.
Víš, kdyby ses tak nebál utopení se,
mohl jsi to vyhrát.
Pořád jsem brzdil později, než ty.
- Brzdil jsi později, než já. - Já brzdil později.
Měl bys na sebe být hrdý!
Takže po jednom kole testování Ferrari,
no, rozdrtilo Porsche, a Chris potřeboval vyhrát.
OK, promluvme si o Isofixu.
Velmi důležitý v každém rodinném kombíku. OK?
Mé Porsche je má.
Co tvé Ferrari?
Ano.
Kolik?
Řeknu jedenáct.
Ne.
Jeden?
Víš, co to Isofix je?
Ne.
Koho to zajímá?
Isofix je pro děti.
Řekni mi o úspornosti paliva té krásné V12.
Ó, řekl bych, že je to hrozná.
Musí být někde kolem 23,5 l / 100 km.
Co tvoje?
Zhruba poloviční. 11,7 l / 100 km.
Poloviční spotřeba, dvojnásobné auto.
OK, to mu uznám.
Ó, podívej, Viking je zpět.
Ahoj.
Pořád máš tu sekeru, co?
Je to od producentů, Matthew.
Je čas na soutěž v prostornosti kufru.
Letní slunovrat se v Norsku tradičně slaví velkým ohněm.
Oba naložíte do auta palivové dříví objemu jednoho stromu
a budete závodit k vaší chatě ve fjordu, abyste tam rozdělali oheň.
Poslední, kdo přijede, připravuje večeři.
Takže producenti chtějí otestovat prostornost našich kufrů,
a protože si myslí, že jsou vtipní, což nejsou,
když napsali palivové dříví objemu jednoho stromu,
také to přesně tak mysleli.
Ach.
To je ale zelené palivové dřevo.
Jsem tedy rád, že jsem si vzal pořádný kombík, Matthew.
Ten s kufrem.
Jak to myslíš?
Jdi otevřít kufr toho Ferrari.
Je naprosto prťavý.
No tak.
Podívej.
Podívej se na to.
Je tu místo na všechno, co potřebuji.
Cítil jsi, jak se podlaha kufru zahřívá?
Když tam dáš Labradora, upeče se.
Skončil jsi?
No, podívej se také na tu kůži. Tak drahá.
Jak ji opravíš, když ji odřeš větví?
OK, Chrisi, jdi už.
Jdi!
Kufr Sport Turisma.
Podívejte na jeho velikost. Obrovská, sklápěcí zadní sedadla.
Takže, tuhle sklopit.
Kde mám čudlík? A je to. Tuhle sklopit.
A pak zapojit vědu.
Podívejte na tu vědu. Připraveni?
Jak dlouhý je kufr?
Jeden, dva, tři kroky.
Jak dlouhý je můj strom?
No, očividně je dvojnásobný oproti Mattovu.
Jedna dva tři čtyři pět šest sedm osm devět.
Tři kusy, mám to. Jdeme!
Zatímco si Matt hrál na dřevorubce,
můj přístup byl mnohem rychlejší.
Uvidíme se!
- Kam jedeš? - Ztroskotanče.
Nechal jsi tu půl stromu!
To není palivové dřevo objemu celého stromu!
Co dělá LeBlanc?
Každý ví, že klíčem pro dobré umístění v závodu není, jak rychle jedete,
ale jak málo času stojíte.
Zatímco blbne vytvářením krásné hromady dříví,
já se pohybuji.
Jeho 160 koní navíc tu nic neznamená.
Musí je přenést na povrch
a myslím, že Porsche má chytřejší pohon všech kol.
Ehm, no, nevím, jestli se to tam všechno vejde.
Uf.
Objeví se s velmi úhledně uspořádaným dřívím
ve velmi malém kufru.
Nevím, jak mne chce porazit.
Jednoduše.
Pomocí Schliesingu 220MX.
To je naprosto šílené!
Kombík za 150 000 liber s maximálkou 304 km/h na divoko.
Mám to v malíčku.
Ne tak rychle, Chrisi.
No tak, musí tady někde být.
Moje strategie je jednoznačně nejlepší.
Ten strom v Harrisově autě nevydrží.
Nikdy.
Ó! To je nejlepší zábava, jak něco dovážet.
Nevím, dřevo, jídlo, děti.
- Ale pak... - Ó, je tu trochu skok.
*PÍP!*
Chybí mi...
No tak, Harrisi, kde jsi?
Vím, že se schováváš.
Cítím tě!
Ho, ho, ho, ho!
Co se stalo?
Jen malý... Nevadí.
Uvidíme se ve ford... V tom fj... fj...
Uvidíme se u jezera.
Pojďme chytit LeBlanca.
Nedbalý, nedbalý, nedbalý Harris.
No tak, pane Porsche.
Víme, že jste lepší ve všem.
Držme tempo,
protože mi bude za chvíli za zadkem, to vím.
Vím, že ho doháním.
Vím, že jsem na tomhle povrchu rychlejší, než on.
Jeho auto stojí 300 000 liber, pro pána krále.
Musí být trochu nervózní.
No tak!
Vypadá to, že je to tady fjordovité.
Dochází mi čas.
Jedeme. No tak.
Tady jsi!
Ha, ha, ha!
Nedbalý, nedbalý, nedbalý.
Gratuluji.
Děkuji. Takže, 2-0 pro Ferrari.
A jako poražený musel Chris připravit večeři.
Skandinávské tajemné koule.
Hele, v kolik se tu stmívá?
Nestmívá se tu.
- Nikdy? - No, kolem září.
Jsem si celkem jistý, že se budu potřebovat vyspat před zářím.
- Máš nějaká další zajímavá fakta? - No jo.
Strategie jmen IKEA. OK?
Takže, knihovny, konferenční stolky,
jsou pojmenovány po švédských místech.
Jo, to bude ono. Pokračuj.
OK, OK.
A to opravdu chytré je.
- Jo. - To se ti bude líbit.
Umírám. Jsem na kraji sedadla.
Nábytek do předsíně a postele.
Jsou pojmenovány po norských místech...
A v tom příběhu budeme pokračovat později.
Občas hrajeme v kanceláři jednoduchou hru.
Představte si, že máte 100 000 liber (3,3 mil. Kč) na nákup dvou aut, která mají zastat všechnu práci.
Jaká si pořídíte?
OK, no, musíte mít praktické a rychlé.
Takže si myslím, že Volvo XC90 a Lotus Elise.
OK dobře. Ale špatně.
Protože mám mnohem lepší odpověď.
Drsná divočina.
Skvělé silnice.
Praktický městský život.
Vybrat jen dvě auta za 100 000 liber, aby zvládla vše, co Británie nabízí,
není jednoduché.
Ale našel jsem odpověď.
Potřebujete Suzuki Ignis za 15 000 liber. (495 000 Kč)
A to je celé.
85 000 zbytek si můžete nechat, protože tohle jsou dvě auta v jednom.
Myslím, že to jsou všechny automobily v jednom.
Toto auto zvládne všechno.
Uhánět městem, splněno.
Vypadat při uhánění městem skvěle, splněno.
Nabíjet mi oba telefony, zatímco vypadá skvěle
a uhání městem, splněno, splněno, splněno.
Je to doslova řešení
všeho, co si na vás Británie dokáže připravit.
Stejně přece nemůžete řídit dvě auta najednou.
A s Ignisem se nemusíte hnát domů ho nabít,
když vás zavolá daleká cesta.
Ačkoli, jistě, není tím, co byste nazvali rychlé.
Má motor 1,2 l, který má, nevím,
několik koní.
Z nuly na 100 to zvládne pod 12 vteřin a maximálka je 165 km/h.
Ale buďme upřímní, pokud máte v garáži za 3,3 mil. Kč nějakého sporťáka, co zvládne 240 km/h,
budete ještě víc utrácet za pokuty za rychlost.
Ale v Ignisu je pokutu za překročení rychlosti v podstatě nemožné získat.
To po mně neopakujte, obzvlášť ne u soudu.
A v jeho vlastním klidném staromódním stylu,
je opravdu radost Ignis řídit.
Podívejte na ten přenos váhy,
jako by to bylo auto na rallye ze staré školy.
Pětistupňový manuál,
stejný byste mimochodem našli v Lamborghini Diablo.
Je hezké vidět, že se technika uklidňuje.
Je to prostě ochotné, šťastné a sympatické autíčko.
Jé, hele, ovce...
..mne předjíždí.
A když silnice dojde, Ignis prostě pokračuje dál.
Je lehký, je trvanlivý, má dobrou světlou výšku,
a hlavně, má pohon všech kol.
Podívejte. Vážně, tahle věc hrboly prostě přeskakuje.
Je to hladké.
Ach! Tak hladké!
A samozřejmě, pokud utratíte 60 táců (2 mil. Kč) za teréňák, vlastně ho
do terénu brát nechcete, mohl by se odřít.
Když za teréňák utratíte 15 táců (500 000 Kč),
nevadí vám, že se ušpiní. Chápete?
I trochu pomuchlaný nevadí. Na to byl stavěný.
Ale co je největší výhodou utracení pouhých 15 táců
za váš perfektní vozový park za 100 000 liber?
Zůstane vám spousta, spousta peněz,
které můžete utratit za co chcete.
Podívejte se na to.
Takže jsem si koupil tyto hodinky koupil. He? Jo.
Jasně, hodinky už mám.
Ale říkal jsem si, proč nemít na každé ruce jedny?
Čelo.
Díky.
Jo, taky jsem si koupil otírače.
Ani jsem nevěděl, že to existuje.
Je moc dobrý.
Diskrétní.
Trochu hrbolaté. Promiň, Dimitriji.
Možná ze mne mluví napařovaná mátová utěrka od Dimitrije,
ale vážně, tohle je vážně jediné auto, které kdy budete potřebovat.
Vaše Range Rovery a Porsche Cayenne se každým rokem zvětšují a zvětšují.
Víte, co se nezvětšuje?
Britská krajina.
Zůstává stejně velká.
Dělá to roky.
Ignis prostě pasuje do Británie.
Tohle auto projede všude.
A tak vám představuji Suzuki Ignis.
Moje odpověď na perfektní 100 tácovou grand garáž,
komplet se spoustou ušetřených drobných.
Zapnout větráky.
Tohle jsem vždycky chtěl.
Ó.
Díky.
Ach, to je od producentů.
Píše se tu: "Myslíš, že tvé prťavé autíčko do města zvládne všechno?"
"Čas to dokázat. Vyjedeš na vrchol kopce Gurlet."
Který to je?
Tamhle ten nahoře.
- Cože, ten? - Ten velký.
Ne, ne, to je hora, kámo.
Zjevně ne tak docela.
s 609 metry
schází Gurlet Hill do hory 1 metr.
A kdybych na vrchol dokázal přepravit metr kamení,
měl bych tu čest pokřtít nejnovější britskou horu.
Ó ano!
Líbí se mi to!
Pokud kdy existoval nějaký test mého mini teréňáku, byl to on.
Tak jsem vybavil Ignis různým terénním vybavením
a vydal se na sólový výstup.
Dobře, Ignisi, já a ty proti divočině.
Ahoj kámo!
Sabine, co děláš?
Porazím tě v závodě na vrchol.
Ano, aby byly věci zajímavé,
producenti přizvali soupeře.
Nemilosrdnou Němku řídící vládnoucího šampióna světa dětských SUV,
Fiata Pandu cross.
OK, ukaž se!
Ježíši, Dimitriji, promiň, kámo. Vylezeš, jo? Konec ručníků.
Díky kámo. Dík.
OK, jdeme na to.
Tři...
..dva...
...jedna...
..Start!
No tak, Ignisi!
Reid vede!
Řeka!
Hora Ignis nebo hora Panda?
Na horu!
Abychom mohli nárokovat jméno, budeme muset vyšplhat 305 výškových metrů
na svazích bahnitého, skalnatého, vřesovišťového terénu Gurlet Hill,
a to znamenalo, že klíčové bylo najít cestu, kterou by naše auta
mohla skutečně zvládnout.
Potřebuji odbočit, potřebuji odbočit.
OK, sbohem, Rory!
A je pryč.
Jeď, Pandičko!
Beru to tudy. Jdeme na to.
Jedeme.
Doufám, že je to ta cesta.
Už útočíc na spodní svahy...
Dvojka!
..Sabine si našla drsný, ale otevřený výstup.
Já naopak narušoval hranice něčí farmy.
Kudy? Kudy? Tudy.
A jedem!
Brána? Brána?
Ale abychom kopec proměnili v horu, potřebovali jsme oba kamení
a farmář mi laskavě nechal připravenou zásobu.
Dělám horu!
Sabine, mezitím...
Potřebuji kamení!
Ach!
..měla vlastní přístup.
Promiň, Pando!
Sakra!
Jedna...
To je pro mou Mount Pandu!
Jo!
S kamením na palubě byl čas nechat spodní svahy za sebou
a proniknout na otevřené mokřady vedoucí k vrcholu.
Ach, můj Bože, ta věc je obří!
Široce otevřené vřesoviště, kterého, jak se ukázalo, bylo možné dosáhnout pouze
skrz úzkou bránu.
Ach, tamhle je Sabine!
Ne!
Předjela mne!
No tak, Ignisi!
Na dobré cestě na vrchol hory
musely naše neohrabané teréňáky řešit terén,
který by potrápil i největší a nejdrsnější čtyřkolky.
A Panda měla problém.
Uvízla! No tak, kotě!
Ne, ne, ne, ne! Neuvízni. Neuvízni. Neuvízávej.
Neuvízni. No tak, no tak!
No tak, pojď, pojď, pojď,
To není fér!
- No tak! - Jo! Jedeme!
A ona ne!
Ó, jsem moc těžká!
Ó, našel jsem si stezku.
Sabine jsem zanechal zaseknutou, Ignis se mnou jsme to mohli zvrátit.
Ach ne! Pando.
Aby se hnula, musela snížit zátěž...
Tato stezka je katastrofa.
..zatímco tým Panda měl co dohánět...
No tak, Pando! Ju-chů!
Jeď, jeď, jeď, jeď!
..Tým Ignis pokračoval bezproblémově...skoro.
Jo, vím, že to vypadá špatně, ale je to...
Počkat!
Ano, šplhání trestalo obě auta.
Ne!
Ale i přes defekty...
Už tě nepotřebuji.
..a pár klepnutí...
Sakra!
..OK, hodně klepnutí - pokračovala dál,
a hlavně, Ignis byl stále v čele.
Gurlet Hill ještě neskončil.
Zbývalo vystoupat 144 m,
dojel jsem do stoupající doliny a nejprudší části výstupu.
Svatá... Ó, možná bych s tím potřeboval pomoc.
Naštěstí jsem přesně na to měl nářadí.
Pozemní kotva!
Ano! Automobilový ekvivalent cepínu a lezeckého lana.
Jednou jsem to viděl na YouTube. Nemůže to být tak složité.
Z Internetu se dá naučit spousta věcí.
Hýbeme se! Hýbeme se.
Dobrá. Další kus. No jo.
Vítěz se bude muset vytáhnout nahoru.
A na tři délky navijáku...Sabine!
Měl jsem obrovský náskok.
Na chvíli.
Jo! Uhni z cesty! Jo!
- Ne, ne! - Jo!
Ne!
Jak ses sem nahoru dostala?
Vedu!
- Ale naštěstí Panda nemohla jet dál. - Uf-eh!
Teď byla v navíjení na řadě Sabine.
A s vrcholem pouhých 37 kotvících bodů daleko...
Slez mi z auta, slez mi z auta!
..začal nejpomalejší sprint v dějinách.
Vítejte u Top Gearu, kde malý Fiat
a malé Suzuki jedou velice pomalu do kopce.
Pomalu jsme auta posouvali výš a výš.
Až nakonec - tedy opravdu, ale opravdu nakonec -
Získává náskok, získává náskok.
..jsme dosáhli vrcholu rokliny.
No tak, no tak.
A se zbývajícím posledním krátkým úsekem k vrcholu...
Blížím se, Rory.
..byl čas vystartovat. Teď na to šlápneme, kotě.
Tamhle je vrchol. Vidím ho.
To je to, o čem mluvím.
No tak, Ignisi.
OK, Pandičko. Plný výkon.
No tak, kotě. No tak, kotě. Pojď. No tak!
- Teď ne. - Rory, chytím tě!
Sakra, zásek!
Jo, ho, hó! No jo!
- Ne, ne! - Sbohem!
Sakra!
- Jo! - Ne!
Na shledanou, krokodýle!
Nenechám ji vyhrát. Nenechám ji vyhrát.
Možná pozadu?
Ano, ano! Funguje to.
No tak! Nahoru.
Ano! Našel jsem trasu!
Páni!
Potřebuji jiný plán!
Ne, ne, ne. Potřebuji zázrak.
Jsem skoro tam!
Ano, Sabine s Pandou dosáhly vrcholu.
Páni!
Pandička.
Ano! Ach!
Ale ve chvíli, kdy se připravovala nárokovat si nejnovější britskou horu...
Ta-dá!
Mount Panda!
..objevil se poslední záblesk naděje pro Ignis.
Tohle není 100 cm.
Jsem na vrcholu své vlastní hory! Mount Panda.
Tak počkat.
Co se děje?
Uvědomuješ si, že máme postavit
100 cm navíc na vrcholu,
aby z kopce byla hora?
Ale no tak. Nechceš prohrát. Neumíš prohrávat.
- Ó, ne, ne, ne, ne. Máme... - Neumíš prohrávat.
Ne, musíme to udělat správně, jinak to není hora.
Jo, žádný problém. Dívej se.
- Má 60 cm. - Au!
- Nestačí to. - OK.
Není to hora.
Sabine chybělo 40 cm.
Dělej, dej mi své kamení.
Nejsem si jistý, jestli chápeš, jak to funguje. Nejsme tým.
- Soupeříme spolu. - Ne, ne.
Ale s vyjednávacími dovednostmi, které by zahanbily Brexit...
- Mount Igna. - Igna? Ne, ne, ne. Panda musí být první písmeno.
Není to moje chyba, že sis neposbírala své kamení.
Dohodli jsme se, že necháme Ignis zvýšit výšku...
- Nemůžu uvěřit, že ti opravdu pomáhám vyhrát. - Ano.
... a ustálili se na výsledku.
- 100 cm. - Ano. - Je to hora. - Ano!
Nejnovější hora Británie bude pojmenována...
- Mount Pagnis. - Pagnis! - No tak!
- Juchů! - Mount Pagnis!
Bylo to vyčerpávající.
Vezmeš mne dolů?
- Jistě. - Dobrá. - Tvé auto stojí za *PÍP*.
OK, OK.
Sabine možná vyhrála, ale zásluhy, jak se patří -
bylo to opravdu působivé.
Jo, znáte to. Holýma rukama postavit horu. Žádný problém.
U mně doma tomu říkáme úterý.
Jo, až na to, že jsi vlastně horu nepostavil, že?
No, ehm, skoro...
Hmmm.
Co řekli lidé ze zeměměřičského úřadu? No?
Řekli, abych jim už nevolal.
A...?
No, říkali, že naplnit kamením rezervu na kopečku nevytvoří z něčeho horu.
Jako kdyby tomu rozuměli!
Jak přesně to nazvali?
Nepovolená skládka.
Matte?
Teď je čas posadit hvězdu do rozumně rychlého auta.
Dámy a pánové, prosím přivítejte hvězdu z filmů X-Men, 30 Rock
a ze seriálu Westworld, Jamese Marsdena.
Jo!
Jak se máte pane? OK, OK.
Vítej v našem pořadu. Díky, že jsi přiletěl až z LA.
Je to skvělé. Tenhle pořad sleduji celé věky
a teď tu sedím s vámi, je to pěkně skvělé.
Protože jsi byl vždycky člověk zabraný do aut, že?
No, já... Jo. Myslím, že každký kluk říká: "Mám rád auta", ale pro mne,
já vyrostl v Oklahomě v pěkně venkovské části Oklahoma City,
a řídil jsem už ve věku, kdy jsem asi neměl. Ve 14.
Tam to máme trochu opačně.
Můžeš řídit v 16, ale s pitím musíš počkat do 21.
Myslím, že by to mělo být spíš opačně,
ale jezdil jsem po vedlejších venkovských silnicích,
štěrkových cestách v mámině Oldsmobilu Cutlass z roku 78,
zjišťoval jsem, co znamená vyvažovat smyk. "No to je legrace!"
- Jo, nejlepší časy jsem zažil v autě. - Dělal jsi bláznivé věci?
Jo, vlastně asi pár nezákonných věcí.
Doufám, že už je to promlčené, ale byl jsem...
- Jo, jsme malý ostrov mimo Evropu. Tady to nevadí. - Jo, sem s tím!
Skvělé. No, zpátky do Států se nedostanu! Zůstanu tu.
Ne, jednou jsme s kámoši, když jsem dostal řidičák, vyrazili jsme.
Když jste měli dost štěstí a měli jste auto,
ale my, no, v létě jsme se tak nudili,
hledali jsme inzeráty na prodej aut
a zaměřovali jsme se na dvoumístná auta,
v naději, že majitel řekne: "Kluci, projeďte si ho."
A ta auta jsme se učili řídit -
ruční převodovku, hledali jsme kaluže a pravotočivé zatáčky
a nechali jít zadek do smyku, a pak auto přivezli zpět.
A oni vám důvěřovali?
80% času, jo. A vozili jsme je zpět.
Oblékali jsme se slušně a říkali: "Hmm. Nevím."
"Musíme ho projet."
V 16. letech! Ale, no...
Nemohla to být dobrá auta!
- No, byly to RX-7 a... - Opravdu?
Každé auto, které je přetáčivé, je dobré, víš?
- To je pravda, jo, jo. - Jo, jo. Myslím, že jednou jsme projeli 928. Jo!
- Nenabourali jsme je, očividně, ale mohli... mohli jsme. - Jo, přesně tak!
Ale to není to nejdivočejší, co jste s kámoši dělali, že ne?
Jak jsem říkal, moc se toho v Oklahomě
v létě nedělo, tak jsme se nudili,
a hráli jsme takovou hru,
Vulkanské štípnutí hrdla, kdy štípneš kamaráda,
a ať už dělají cokoliv, musí přestat.
Takže někdy v rychlosti, občas vysoké,
jsme považovali za vtipné štípnout řidiče,
a když se to stalo, musel jsi zastavit,
i pokud jsi jel 160 km/h, musel ses zkácet.
A pak kamarád na místě spolujezdce: "Vezmi volant, vezmi volant!"
Mimochodem... neschvaluji takové chování
nebo nepodporuji takové chování ať už doma, nebo kdekoliv jinde.
Já ano. Zní to jako zábava!
Dobrá, podívejme se na tvé tréninkové kolo s Chrisem.
Jak to šlo? Co myslíš?
Já byl... Nevím. Řekni mi. Nepamatuji si.
Nejsem dobrý v dělání dvou, tří, kolika, tří věcí najednou.
Byla jsi úžasnou kombinací nervů, ambicí, strachu
a sezení na špatné straně auta.
Bylo to... Nechci... Nechci hledat výmluvy, ale bylo to...
- Je to těžké. - Nezlepšoval jsem se.
Ale už od startu jsem poznal, že máš talent.
Tak se podívejme. Podívejme se.
- Dobrá, podíváme se - Dobrá. Moc mne nechval!
James, vítej na testovací dráze Top Gearu.
Děkuji mnohokrát. Děkuji, že jste mě pozvali.
- Vím, že jsi... - Nejsem nervózní.
Vím že jsi sem chtěl přijít už dlouho.
Ano. Byl jsem...
Posledních 10 let sleduji tenhle pořad
a posledních pár let tomu dáváte vy.
Vždycky jsem si říkal:
"Jsem soutěživý," takže sleduješ žebříček,
a chceš být nahoře.
Doufám, že se dostanu nahoru, ale také jsem realista o svých...
Než jsme vůbec začali, už mi říkáš,
že chceš být na vrcholu žebříčku!
- To jsem řekl? - Jo. Ale to je ta výzva, OK. - Možná je to jen pásmová nemoc.
- To může změnit mé chování. Jedeme. Budu tě hnát. - Dobře.
- Jeď. Dej mu na frak. Dej mu! - Dobrá! - Jeď!
Žeň mne. Musíš mne hnát.
Trojku. Ne... Neřaď, dokud nezasvítí červená kontrolka.
- Dobrá. - Počkej na červenou.
Počkej na červenou. To je ono. Nech ji zpívat.
Děláš sám sobě kaskadéra řidiče, nebo ne?
- Ehm, očividně ne! - Jo, byl bys docela dobrý.
- Ach, tráva! - Ó, používá celou šířku trati!
- A co uděláš před pneumatikami? - brzdit, podřadit na dvojku.
- Tak. - Mám ji? - Ne, to je čtyřka.
*PÍP*
To je dvojka. Ano!
Kolem doprava.
No tak, nech je trochu sklouznout.
Viděl jsi ty hadí reakce při přetáčivém smyku? Úžasné!
- Dobře, dobře. - Dvojku? Trojku? - Trojku. - *PÍP*.
Obloukem doleva, obloukem doleva. Nech tam trojku.
Dobře. Trojka to zvládne.
Pusť spojku, pusť spojku. Tam na ni nešlapej.
Hammerhead, proslulý Hammerhead.
Známý Hammerhead.
Vypadá to tak úžasně, jak sis myslel?
Ehm, ono...! Ani jsem si nevšiml.
Dobře. Naplno, naplno, naplno. Tu nohu vidím.
Šlápni tam tou nohou.
Čtyřku. Dobře.
Ježíší, mám pocit, že se převrátí.
OK. Jakou jsi jel doteď maximální rychlostí?
Co? 224 km/h.
- Na dráze nebo na silnici? - V Camaru z roku 1979.
- Brzda, brzda, brzda! - Trojka, brzda. - To je dobré, to je dobré. To je dobré.
Jaké máš nejoblíbenější auto z filmu?
Oblíbené auto z filmu. Jedeme mimo trať.
- Mluv a řiď, mluv a řiď. - Nemůžu! Rozhodčí, rozhodčí!
Rozhodčí! Rozhodčí! Přes čáru. Dobře. OK, zastav tam.
Zastav tam.
- Když mluvíme o řízení... - Opravdu je to o dělání čtyř věcí najednou?
Jo, jo, jo, to je ono, že?
To je, člověče.
Dobrý. Nic si z toho nepamatuji.
- Byl jsem tak... Tak klidný. - Hodně ruší.
Jo, ptal ses mne, jaké mám oblíbené filmové auto.
Já si říkal: "Co je to auto?" Nevím, co je auto!
- No, já... - Jen jsem se snažil neumřít!
Mým úkolem je tě trénovat a rozptylovat. Je to docela podivná role.
No, to se ti povedlo.
OK, vraťme se k autům. Jaké jsi měl první auto na začátku?
Mým úplně prvním autem byl Pontiac Firebird z roku 1986.
Byla to V8, 350 koní, byl to...
všechen výkon na zadních kolech
a bylo snadné smykem vrážet do obrubníků, což se mi často stávalo.
Bylo mi 16 let,
tak jsem si myslel, že bude husté říkat mu Lovebird.
- Ó! - Jo, jo. Tak husté to nebylo. Ukázalo se...
Ukázalo se, že to byl jeden z důvodů, proč jsem neměl holku.
A pak, jak jsi nahradil Lovebirda?
Maturoval jsem v roce 19991, stále jsem chodil sám se sebou,
- ale za maturitu jsem dostal Hondu Accord 1991, ve fialové barvě. - Ó!
- Jo. - A milostný život se zlepšil, nebo...?
- Stal jsem se rozumným a nudným. - Jo.
- Ne taková duše jako... - Ne.
Lovebird. Ale, ehm...
Ale pak jsi měl další Accord, hned potom, že ano?
- Měl, jo. Zní to, jako bych měl Accord rád, ale když jsem se rozhodl... - Ó!
- Ta je pěkná. ta se mi líbí. - Jo, jo, jo.
Vždycky mám rád, když vezmeš rozumné, spolehlivé auto,
a vyšperkuješ ho žaluziemi nebo takovým spojlerem.
Ale u vás žaluzie vlastně něco znamenají,
protože máte sluníčko.
Měli jsme žaluzie v 80. letech, ale sluníčko ne.
- Nevím, na co jsme je měli. - Cože, je to...?
Dodnes nevím, na co jsou.
- Jenom na zastínění? - Přítlak, kámo.
- Virtuální přítlak. - Přítlak.
Jo, jo. A na balení holek!
Podívej na to kotě.
Pravděpodobně také pomůže *PÍP*. Když se na to podíváš...
Ale když jsem se rozhodl být hercem, odjel jsem do LA.
V roce 1993 jsem se přestěhoval do LA a vyrazil jsem v tom autě a poslouchal
písničku American Pie od Dona McLeana pořád dokola a snažil jsem se zapamatovat si slova.
Firebird byl na chvíli zábavný,
ale tohle bylo rozumné auto.
Takže jsi vlastnil pár britských veteránů, že?
Bylo to krátké období, když se můj syn začínal zajímat o auta.
Bylo mu 7, 8, možná 9, tak nějak, takže jsem si říkal,
pořídím starý veterán a budu na něm pracovat s ním.
Kousek od nás byl malý autosalon, blízko restaurace Bobův velký kluk.
- Tam jsem byl, tam jsem byl. - Tam jsi byl, jo.
- Vy dva chodíte do podniku Bobovi velcí kluci? - Jo.
- Ne, ne. Ne. Bobův velký kluk. - Aha, Velký kluk. - Je to hamburgrárna.
Jednotné číslo ji nezlepší, Matte!
Bobovi velcí kluci má úplně jiný význam, že?
No, jo, takže jsem si koupil z 60. let...
Myslím, že to byl MG Midget z roku 1964, v britské závodní zelené
a rád si kupuji auta, ve kterých vypadám větší.
Očividně!
A pak, potom,
- jsem měl na chvíli Austin Healey BJ8 3000 z roku 1967 - Ó!
Zase britská závodní zelená, trochu tmavší,
ale nemohl jsem si dovolit Jaguár E-type, takže jsem koupil, ehm...
- Dobře. - Šel jsem do Healeyho.
Myslím, že nastal čas podívat se na tvé kolo.
- Co myslíš? - Musíme? - Letěl jsi sem kvůli tomu z daleka.
Jo. Jo, jo. Čekal jsem několik let, abych to vyzkoušel.
Když se díváš na TV, vypadá to vždycky jednodušší.
Bylo to jednodušší, když na tebe nekřičel,
- neptal se na hloupé otázky? - Bez urážky, ale, ano.
- Podívejme se na to. - Hele.
A vystartoval.
Dobrý start, Jamesi.
Uf, pozdě na brzdy!
OK, dost bylo Dukes of Hazzard.
Jaká je stopa? Stopa je dobrá.
Vypadá to, že Dukovi hoši se nepřipravují na nic dobrého!
Tak, tohle byl úsek, který ti předtím dával zabrat.
Brzda, to je dobré. Teď dvojka.
Co stopa tudy? Docela dobrá.
Vyjet do šířky, aby auto nabralo rychlost.
Budeme potřebovat rychlejší auto!
Když jsem tam byl, tak jsi tohle neříkal, viď? Trojka.
No tak, ty *PÍP*!
Čtyřka. Brzdy, vypadá to dobře.
Velký náklon, náklon je dobrý, náklon rovná se rychlost.
Trochu jsi ořízl zatáčku.
Pořád zeširoka a rychle.
Nyní Follow Through.
Sakra! To je jednička!
Je tam.
Zatraceně!
Zatracené řazení levou!
Velmi dobré kostýmové drama s anglickým přízvukem.
Skrz Follow Through, vypadalo to rychle.
Levou rukou se neumím ani šťourat v nose, natož najít s ní trojku!
Brzdová světla... Ani stopa brzdových světel.
Nevím, co to bylo za zvuk.
Nechat se zpomalit...
Jako raptor v Jurském parku!
Předposlední zatáčka, skrz, celá šířka dráhy.
Nevím, co mám zařazeno, protože používám levačku...
- Gambon,jaký bude? - ..a ne pravačku!
Bujný vjezd do cíle. Bylo to rychlé!
Vypadalo to rychle.
To auto se mi líbí... líbí se mi, vypadalo to rozumně rychle.
- Myslím, že to vypadalo pěkně rychle. - Kde by ses rád umístil?
Rád bych měl čas pod 1:40, ale nejsem si jistý, jestli jsem to zvládl.
- Pod 1:40? Jo, mohlo by být... - Míří vysoko!
Třeba pod 1:44, co ty na to?
Pod 1:44?!
Nevím, je to dobré, nebo špatné?
Ó, promiň, promiň, promiň. Pod 1:50.
Ne, ne, opačně, obráceně!
Jo, obráceně! Dobře.
Tam bys chtěl být, jo?
Myslím, že chceš být na vrcholu.
Ne, myslím, že je mi dobře uprostřed.
Přečteš prostě ten čas?!
Dobrá.
Jamesi Marsdene, zajel jsi naši trať
za jednu minutu...
Uf!
..30...
- Ó! - Jsem šťasnýí.
- ...9... - Ó!
- ..přesně. - OK!
- To je dobré. - To beru.
- To je dobré. - To je velká snaha.
Dobrá práce.
Dostanu hendikep, že jsem vyjel s pravostranným řízením?
- Bylo to dobré, opravdu dobré. - To beru. - Jo. - Beru to.
Dámy a pánové, James Marsden!
- Díky. Rád jsem tě viděl. - Dobrá práce! - Užijte si to.
Líbí se mi.
OK, teď je čas vrátit se do Norska,
kde, jak si vzpomínáte, jsme s Chrisem testovali
pár praktických, každodenních, rodinných stejšnů...
Kombíků.
OK! ..od Porsche a Ferrari.
A blížili jsme se k nejlepším evropským silnicím,
Trollstigenu.
Po pár hodinách jsme se vrátili na silnici.
A pan statistik Harris stále chrlil fakta.
Víš, proč se Bluetooth jmenuje Bluetooth?
Ne, ale mám podezření, že se to dozvím.
Je pojmenováno na počest krále Haralda Bluetooth.
Harald byl králem Vikingů v 10. století,
známý tím, že měl modré zuby, protože jedl hodně borůvek,
ale také sjednocením národů Norska a Dánska
- tak jako Bluetooth spojuje různé
bezdrátové technologie do jednoho univerzálního standardu.
Není možné.
No není to dobré?!
Skvělé.
Na mou obranu,
do Trollstigenu to byla dlouhá cesta.
Ale když se Matt nechtěl učit - dobře.
Na dlouhé cestě je čím se v Porsche zabavit.
Masážní sedačky. Dám si shiatsu. Jo!
Páni, tento dotykový panel,
ten je opravdu skvělý, ten panýlek.
Ale libí se mi volant.
Tyhle se mi líbí, jsou pěkné.
Ano, kotě!
Hele, Chrisi, víš, co na svém autě nechápu?
Jmenovalo se FF,
ale teď ho Ferrari přejmenovalo na GTC4 Lusso.
Co bylo špatné na dobrém jednoduchém Ferrari FF?
- No, co to vlastně znamenalo? - Ferrari Four. (F. Čtyři)
Čtyři sedačky, čtyřkolka.
Takže to bylo Ferrari Ferrari Four?
Ne, ne, Ferrari Four.
Ale to by bylo jen Ferrari F.
Ne, druhé F je čtyřka.
Ferrari F-Four?!
Ale předtím, než jsme mohli uzavřít tuto důležitou rozpravu,
jsme dorazili na nejlepší norskou silnici.
Ach můj Bože, podívej na to!
Jo. Páni.
Trollstigen.
850 m stoupání po zdi z pevného kamene,
tato úzká klikatá páska asfaltu
je stejně náročná, jako je velkolepá.
Než na ni ale zaútočíme,
přivítal nás starý kamarád.
A sakra.
- Hele, kdo se vrátil. - Jo.
Proč nemá přilbu s rohy?
Ne, Matte, vlastně,
myšlenka, že všichni Vikingové nosili rohaté přilby, je naprostý nesmysl.
Není o tom vůbec žádný důkaz.
- No, asi bychom... - No, jo. - Jo.
"Vítejte v Trollstigenu." Děkuji.
"Nyní předvedete schopnost vašich kombíků"
"vozit lidi tím, že svezete typické Nory."
"Vyhrajte tím, že vezmete cestující na palubu"
"a dojedete na vrchol nejrychleji."
- "Čeká vás zvláštní cena." - Ach!
Tre, to, en... Start!
No tak! Pohněte!
V poslední výzvě, kdy vítěz bere vše,
jsme museli auto plné BASE skokanů
dostat na vrchol Trollstigenu.
Jeď! OK, no tak, nastup, nastup, nastup!
Nejrychlejší čas vyhrává.
Připraveni?
Ó, to je motor, co? Líbí se ti to?
No tak, Porsche! To zvládneme.
Ó, takový výkon!
Jsem si jist, že jste všichni hodně, hodně okouzlení tím výkonem
a přilnavostí Panamery Sport Turismo, ano?
Viděli jste to?! Vy jste šílenci!
Šlápneš na plyn a jede.
No tak, LeBlancu, šlápni na to.
Musím porazit Joeyho!
Má výkon všude!
Sprint do cíle!
A je v cíli...
- Ano! - Jé!
OK, to je cílová čára, skvělé.
Jak skvělá ta cesta byla?!
- Velmi, velmi skvělá. - Díky, pánové.
- Pěkná parta, co? - Ne, nejsou normální, ne? - Ne, ne.
- Nejsou normální. Létají v oblecích. - Jo.
Většina lidí používá letadlo.
Zase náš kamarád.
Jak ses sem dostal tak rychle?
OK, tady jsou časy.
"Matte LeBlancu, zajel jsi to za tři minuty a 13 vteřin."
To je dobrá práce.
"Chrisi Harrisi, zajel jsi to za...
- .."dvě minuty a 45 vteřin." - Ano, ano!
"Vítěz si nyní může vzít odměnu ze svého kufru."
- Co je to, luxusní dárkový koš? Sladkosti? - Nevím.
Trochu chlastu?
Ach ne.
Je to oblek na létání!
Bude to legrace, budete se ti to líbit.
- Jsou tu dva obleky? - Jo.
Dobrá. Skočím, když skočíš ty.
- Vážně?! - No, jak těžké to může být?
Je to jen... pád.
Když to udělám,
slibuješ, že skočíš?
Slibuji!
No tak.
OK. Jedna, dvě...
Ne, počkat, počkat, počkat. Je to jedna, dvě, tři, nebo jedna, dvě, teď?
- Jedna, dvě, tři, teď! Vždycky tak. - OK, dobrá! - Dělej!
Dobře. OK.
Jedna...
..dva, tři...
..Start!
Nemůžu uvěřit, že to udělal!
Panejo!
Ach!
Naštěstí přistál v orlím hnízdě, kde ho adoptovali a celé léto krmili.
Mohu však poukázat na to, že dříve,
jsem představil Suzuki za 15 táců, které zvládlo vše,
a teď vy dva říkáte lidem, aby si koupili Ferrari,
nebo Porsche za šest cifer,
místo dokonalé Škody Superb, která zvládne všechno?
Rory, Rory, tohle je Top Gear, takže, jo!
Jo, neříkáme, že by si měli koupit Ferrari, nebo Porsche,
říkáme, že by si měli koupit Porsche.
Ne, ne, to neříkáme. Říkáme, že by si měli koupit Ferrari.
Takže jste jeli do Norska,
a pak ani nerozhodli, které z nich je lepší?
- Jo. - Jo. - Dobře.
Jsme tu, abychom pomáhali!
A s touto rozhodující poznámkou musíme dnešní pořad ukončit.
Děkuji moc za pozornost. Uvidíme se příští týden. Dobrou noc!
Překlad TGTT 2019 http://topgear.sovicka.net