Děkuji, díky!
Díky!
Ahoj a vítejte u Top Gearu,
dnes začneme vážně,
protože si musíme promluvit o Freddiem Flintoffovi a jeho problému.
Stojím tady, Paddy.
- Přímo tady. - Je to tak.
Fred není v Top Gearu dlouho, ale už jsme si všimli problému.
Zdá se, že se ničeho nebojí.
Doslova ničeho. Je to lékařská zrůda.
Pořád tu jsem, chlapci, pořád!
A tak, aby otestovali, jestli Freddiemu funguje
alespoň něco ze žlázy pudu sebezáchovy, zapsali ho producenti
na jednu z nejšílenějších závodních akcí ze všech.
A mně řekli, abych jel s ním jako jeho mentor.
- Opravdu jsi řekl "žláza"? - Řekl.
Řekl.
Island.
Země ohně a...
..ledu.
Brutální divoká krajina, která je domovem té nejbrutálnější,
nejdivočejší série závodů ze všech.
Tak řekneš mi, proč tu jsme?
Zúčastníš se Terénní Formule.
Sami sebe nazývají nejvíc pobuřující formou motoristického sportu na planetě.
Už jsem dělal extrémní věci, Chrisi.
Víš, že jsem jezdil rodeo v Texasu,
Skákal jsem z útesů z Acapulcu,
jezdil závody dragsterů, NASCAR, profesionálně jsem boxoval,
- zpíval v muzikálu. - Ty jsi zpíval v...?
- OK, to nezní moc hrůzostrašně. - Je to děsivé.
Vím, že máš mírně nebezpečnou pověst,
že jsi nebojsa a tak dále.
Toto je nejextrémnější věc.
Terénní Formule je zákon sám o sobě.
Automobilová mučicí komora téměř svislých útesů
a trestajících terénních sprintů,
kde pouhé dokončení správnou stranou vzhůru je považováno za bonus.
Před odesláním Flintoffa do bitvy
tedy nejprve potřebuje nějakou káru.
A tohle je ta, kterou dostal.
Na míru vyrobené šasi, spárované s 5,7 l V8 s nitrem...
.. produkující 600 koní.
Ale v motorsportu, kde mohou mít auta i o 1000 víc
bylo Flintoffovo auto vlastně...
..pro začátečníky.
Je to jako hrát bowling a mít vytažená svodidla?
Všechen ten výkon nepotřebuješ.
Kus mého já chce hrát stylově a říct,
že je tak zklamané, že nemám 1600 koní.
- Ale pokud mám být úplně upřímný, Chrisi... - Jo.
..Je to mnohem pohodlnější!
I já, měl bych sedět na sedadle spolujezdce.
Ačkoliv v tuto chvíli, Frede, bych se posadil mimo
- a trénoval tě přes vysílačku. Co ty na to? - Ty se mnou nepojedeš?
Ne, jsi na to sám. Dobře, upoutáme tě.
Co to dělá?
Ó, to je to auto?
Nevím, vypadá to, že tě chce přejet!
Ahoj. Děkuji.
"Nechtěli jsme, aby jeden z vás dnes přišel o všechnu legraci,"
"takže, Chrisi, jsme ti také našli auto. Budete soutěžit oba."
- Můžeš za to ty? - Ne, Chrisi! No tak, nasedni.
Koukni na něj!
Člověče! Nemohli jsme tě vynechat.
Zřejmě ne.
A protože mne považovali za zkušeného závodníka,
nejen že bylo mé auto větší,
k zasmání bylo vyladěno na mnohem živějších 900 koní.
A zatímco jsem stále trávil tu velkou novinu,
museli jsme se hned vydat na prohlídku trati.
- Směješ se, že? - Jak tam vyjede?
Ten nápad byl celý o tom, že tě posadíme do auta
- a budeme sledovat, jak se přetáčíš na střechu. - Proč tohle dělám?
Každý to od tebe očekává, Chrisi, viděli tě v televizi v Top Gearu.
Jen si myslí, že já jsem místní.
Jen proto, abychom se vyhnuli pochybnostem, pokud z toho tvé auto spadne,
bude to bolet.
To je cena, která se za to platí, ne?
Hele, pokud se mám zranit,
chtěl bych, aby to bylo v zatáčce Tamburello nebo v Parabolice ve voze Formule 1.
Nechci ti říkat špatné zprávy,
ale nikdy nebudeš jezdcem Formule 1.
Ta loď už vyplula, Chrisi. Zaprvé nejsi dost dobrý.
- Zadruhé, jsi moc starý. - Jo. - Zatřetí jsi moc tlustý.
Nic z toho opravdu nemohu popřít.
Ale je hezké mít kolem sebe přátele, aby tě podpořili, že?
Takže se pojede na šest kol.
Po skalních a štěrkových stěnách
k cíli na velmi, velmi bažinatých pláních.
Ale doopravdy to znamenalo,
že nejprve budeme přímo na hlubokém konci,
začínat na útesech.
Dlouho,
předlouho od doby, kdy jsem takhle cítil své koule!
Ale víte co?
Jedna věc s nervy je, že jsou špatné,
protože vám to všichni říkají.
Díky nim se cítíte naživu!
A když bylo čekání konečně u konce, bylo načase vyrazit.
Nezklam mě, synu!
No tak, Freddie chlapče.
Dobře, jde se na to.
Jakmile ucítíš vzestup, jedeme.
No tak, Freddie!
Ježíši, Flintoff!
Sakra!
První kolo, překlopil jsem to!
Jo, no, dobré.
Nikdy v životě jsem neměl větší obavy ohledně motoristického sportu.
Opravdu to nechci dělat.
Ježíši!
- No, hezký pokus. - Zkusil jsem to. - Jo! - Jen jsem jel... - Jo.
Sakra!
Víš co, Chrisi, stalo se to skutečností, že?
Co se stalo? Řekl jsem si, že na to šlápnu a uvidím, co se stane.
Tušil jsi aspoň trochu, co děláš?
Bylo to prostě neovladatelné.
Teď jsi se úplně vzpamatoval, celá pravda,
ty jsi ten muž, když se mi nebude líbit začátek, zastavím.
- To je ono, člověče. Jeď bezpečně. - Jet bezpečně?!
Zatímco zbytek startovního pole střídavě útočil na okruh,
Harris se propracoval na startovní čáru.
Tak tedy jedeme.
A brzy ...
...byl na řadě.
Nemůžu uvěřit, co budu přejíždět.
Ach!
Všechna čest Harrisovi, objel první kolo a vypadalo to jednoduše.
Dobrá práce, kámo. Jsi spokojený?
Ne. Cestou dolů jsem si rozbil záda. Opravdu to bolí!
- Užíval sis to aspoň chvíli? - Ne, každou vteřinu jsem to proklínal.
- Opravdu? - Jo. Nevidím v tom žádný smysl.
- Vzdáš to? - Jo, budu pokračovat, protože tě očividně musím porazit.
Nemám rád tvé štěstí!
Takže tedy druhé kolo.
Kde bylo nejen vyšší stoupání,
ale tentokrát byly stoupání dvě.
Jsem u toho druhého trochu pod tlakem.
No tak, tentokrát.
Máme to, Freddie chlapče, máme to!
*PÍP*, zkusím to.
Hej! Freddie chlapče, pěkně! Pěkně, synu!
- To byl Fred? - Pěkně!
Freddie nebude sedět v koutě!
Harrisi, zkus si to, synu.
Flintoff naskočil zpět s dobrým skóre,
což působilo tlak přímo na mě a Big Reda.
No tak!
Ó ano!
Hej! Zavřít!
Dostal se na kopec.
Na červený.
Ani to nevidím!
Couvá.
Harrisi, podívej na něj, teď to bere vážně, že? Podívej na něj.
Ó, a má trestné body, protože jede pozadu!
Jeď znova pozadu, Chrisi! Jeď znova pozadu!
To je šílené. Moje oči mi říkají, že to není možné.
Páni!
To je dobrá věc. To je dobrá věc!
Objel jsem to, ale ne bez trestných bodů.
Musel jsem couvat. Nemohl jsem to objet.
Což znamenalo, že po téhle útočné jízdě na stodolu,
vyšplhal Flintoff na působivé deváté místo.
Jsem před Harrisem! Jen se ale musím soustředit.
Soustřeď se.
♪ Přicházíme ze země ledu a sněhu
♪ Z půlnočního slunce, kde tekou horké prameny ... ♪
Soutěž pokračovala.
Hej! Ježíši Kriste!
Bude v pořádku.
A s třetím kolem, na které je u nás obou lepší zapomenout...
Ó, zastavil jsem se.
*PÍP* chcíplo!
No tak!
Harris se zasekl!
Sakra!
..při nulovém nerozhodném skóre jsme mířili do údolí,
a já zapnul psychologickou hru.
- Nebyl bys dobrý Australan, že? - Proč?
Na vlajce mají emu a klokana,
- víš proč? - Proč?
- Protože neumějí chodit pozadu. - Ne?
Na rozdíl od tebe. Žij si život pozpátku, ty jeden.
Semeno pochybností bylo zasazeno, další kolo bylo na čas na štěrkovém okruhu.
A já byl připraven udeřit.
Vím, že má odpružení, ale cítíte každý hrbol!
Ó, to je jízda!
Vykašlete se na svá sportovní auta,
vykašlete se na své velké čtyřkolky,
tohle je to, o čem to je!
No, to nebylo špatné. To nebylo špatné!
Takže takhle, dámy a pánové, se to dělá.
To bych bral každý den.
A když Harris najel na trať, věděl jsem, že jsem se mu dostal do hlavy.
Víte co, je pomalý, že?
No tak, Chrisi. Všichni jedou domů!
Bere to rozvážně, co s ním je?
To je o něco rychlejší.
Tady přijíždí.
Nakonec dojel do cíle o celých sedm vteřin pomaleji, než já.
Mírně trapné!
Co se stalo?
Chris se nyní vybarvil.
Chris jel špatně a má svižný záchvat!
Probojovali jsme se do údolí a nyní na sedmém místě
jsem si vydobyl masivní náskok 90 bodů na Harrise.
Takže pro mužíčka
bude kolo s broděním skutečně buď se utopit, nebo plavat.
Tohle je nejsměšnější motoristická událost na světě.
Proto jsme tady.
Co to sakra dělá?!
Ztratil kolo?
Tohle měl být tvůj boj.
Byl jsi pro tento pořad najatý jako psycho, blázen,
- člověk, co udělá vše. - To není má role!
Mám to stočit zpět k autům!
Víš, že když jsi nervózní, hodně mluvíš, že?
Harrise jsem zanechal, aby o tom přemýšlel,
a já se seřadil na své brodění.
Ale protože zbytek startovního pole nyní hrál vlastní psychologické hry...
Freddie! Takhle se to dělá!
..právě mi sdělili, že mé auto pro začátečníky
vlastně ještě nikdy řeku nepřebrodilo.
Zatraceně!
Abych byl upřímný, necítil jsem se moc sebejistě.
Miluji louže,
ale tohle je jezero!
Je to odmávnuté.
A jedem!
Jsem na vodě!
Ne! Ne!
Je to zaplavené a voda mrzne!
Ach!
Takže se nakonec ukázalo, že Flintoff po vodě chodit neumí.
Ó, šlo to tak dobře!
A jeho velký náskok najednou vypadal otřesitelně,
kdybych jen dokázal naučit Big Reda plavat, měli bychom šanci.
Nejsem tady, abych prohrál!
No tak, dokažme to!
Podařilo se mi uniknout krátkému cákanci, který utopil Flintoffovo auto,
ale na dokončení kola
bych musel dobýt téměř nemožný úsek 160 metrů.
Šlápnu na to.
Ano, Big Red mě nezklamal.
Především můžeme obdivovat tlak, který voda udělala na mém ...
Musím smeknout klobouk, Chrisi.
Stál jsem na břehu a díval se, jak přijíždíš, a...
Byl jsem odhodlaný, kámo... ač mne to bolí to říci, bylo to velmi působivé.
- Bylo to odhodlání. - A dav jásal, bylo to krásné.
Opravdu bylo.
Obzvláště proto, že jsem teď vystoupal na osmé místo, čistých 30 bodů
před Flintoffa, který se potopil na místo desáté.
- Předpokládám, že je to sázka na všechno v posledním kole. - Jo.
Čemuž se říká...
- ..Bažina. - Jo.
Nechci na tebe vyvíjet tlak,
ale myslím, že jsi v tom favorit.
- Myslíš, že jsem favorit já? - Máš vyšší výkon. Je to bažina.
Nemohl jsem s tímhle přejet říčku.
Konec psychologických her.
Jakožto vedoucí jezdec pojedu první
sprint napříč starověkou islandskou bažinou k dokončení soutěže.
Mám legrační pocit, že tyto kombinézy budou asi potřebovat
vyprat, až to dojedeme.
Doopravdy jede.
Ó, Harris!
Jenom se zasekl!
Né, vypni to, Chrisi.
To je trapné.
Je pokrytý naprostým *PÍP*- Podívejte na něj!
Podívejte se na jeho stav!
Jediná věc je, že se teď můžu smát,
ale to budu během několika minut já.
Páni, smrdí to dost po hovínkách.
Pokud se se vším tím výkonem zasekává,
nejsem si jistý, jak tu projedu já.
Zbytek startovního pole to rozhodně nenacházel snadným.
Dobrý chlapec. Ne! Pokračuj!
Ne!
Ty ubohý blbče.
A když jsem se dostal na startovní čáru, jedna věc byla jasná -
Islandská Formule Offroad si nechala svůj nejtechničtější test nakonec.
Jdeme na to. Čas zazářit, Freddíku!
To je ono. Musím to jen objet. Jestli to objedu, porazím ho.
Dobře, Flintoffe, jedeme.
A jedu.
Jedu!
Nic nevidím!
Dostal se tam, kam jsem se dostal já.
Ano, ano!
Dokázal jsem to!
Ne, pořád jede!
Ano!
No, teď to nikam nepojede.
A Freddie Flintoff...
Jsem zaseknutý, oficiálně zaseknutý.
Dal jsem do toho své všechno ...
Jsem mimo hru. ..ale bude to stačit na poražení Harrise?
Myslím, že mne tam možná dostal.
Je to tak těsné.
Jak těsné?
Bude to těsné.
Někdo bude pro mne muset přijet.
Vypadáš jako příšera z hlubin!
Řeknu ti, poslední unce důvěryhodnosti, kterou jsem měl -
právě jsem ji nechal v tom bahně.
Pane Bože! Ale jak sis vedl?
- Podle oficiálního bodování... - Jo?
..to bylo o jeden bod.
- Nekecej! - Jeden bod. - Nekecej!
Freddie Flintoff, 1050 bodů.
C Harris, 1051!
Celkově sedmý, celkově šestý. Je to národní šampionát.
Jsme šestý a sedmý nejlepší na Islandu!
Hezky! Teď pojeďme pro tetanovku a do sprchy.
Ne, to nedělej...
Jsem tak v pokušení... k tomu se nepřiblížím, Frede!
Ó ano!
Musím říct, respekt!
Protože to vypadá brutálně.
A Island - žádný sníh, všude jen bahno!
Divoký! bylo to hrozné, bylo to jako by vás pět kol mlátil
boxer těžké váhy, a jakmile popadnete dech
někde vzadu, někdo vám na hlavu nalije kbelík hovínek.
Takové to bylo, bylo to strašné.
A nebylo to bahno, vonělo to mnohem organičtěji...
Bylo to o dva metry, že? Byl jsi jen dva metry od toho ho porazit.
To jsou dva Chrisové Harrisové!
Mám s tím problém, protože...
- Nakonec jim to došlo! - Chvíli to trvalo i tobě.
Tobě to chvíli trvalo!
Jde o to, že kdyby mi dali pořádné auto,
- jako měl on, vyhrál bych. - Ach můj Bože!
Takový byl když byl profesionální sportovec, vždycky vinil nářadí.
Hele, ty jsi měl agilní vozidlo na agilní okruh,
získal jsi tam body, neudržel jsi to, když se to počítalo.
- Prohrál jsi čistě. - Ne, kdybych měl pořádné auto, vyhrál bych.
A nejen bych tě porazil, mladíku, vyhrál bych turnaj.
- Ne, ne, dali jsme... - Přijel bych se stříbrem.
Jindy jsme ti dali pořádná auta a tys je roztřískal. Takže jsi prohrál.
No, umístili jsme se šestý a sedmý nejlepší na Islandu, ne?
To je pravda... pořádná jízda!
Ale...
Ale, ale, ale ...
..největším vítězem jsem já, protože jsem to dělat nemusel. Ano!
Zatímco tihle dva zápasili v bahně na Islandu,
já si užíval pěkný čas ve Walesu, sám, jen já a mé vysněné auto.
Toyota Supra.
Konkrétně A80 Toyota Supra z roku 1993.
Originální sportovní vůz porážející obry.
A úplně horní pozice mého vysněného seznamu.
Ty naprostá krásko.
Bylo mi 19, když se objevily a vyrůstajíce v Boltonu,
nikdy jste neviděli Ferrari nebo Lamborghini
nebo 911, ale každou chvíli jste viděli jednu z nich.
A Bože, jednu jsem chtěl.
Nikdy jsem žádnou neřídil, ale dnes, úplně poprvé,
to přesně udělám.
Je to pro mne obrovská událost.
Jedeme.
No tak.
♪ Pojeďme. ♪
Odpusťte mi na chvíli.
Vezmu to... Ten výkon!
Cože?!
Ach!
Když bylo toto vozidlo v Británii uvedené, stálo to 37 000 liber (1,2 mil. Kč).
Má twin turbo, řadový šestiválec dávající Supře 325 koní.
Nula až 100 těsně pod pět vteřin.
Nula až 100 těsně pod pět vteřin, v 90. letech!
Byl to správný zabiják supersportů.
Tehdejší časopisy o autech vlastně
Supru nasadili proti některým z největších hráčů.
Hráčům jako Porsche 911 Turbo.
Aston Martin DB7.
Dokonce i Ferrari 512 Testarossa.
Právě jsem doslova předjel mojí zeď v pubertě.
Úžasné.
To byla auta, která stála tři, čtyři,
dokonce pětkrát tolik, co Supra.
Ale ta s nimi všemi držela krok.
A ještě přidala.
Výkon děsivého supersportu jako standard byl jen začátek...
Ach!
..protože Supru bylo také velmi jednoduché ještě o hodně zrychlit.
Poslouchejte to klapání a syčení!
Zemřel jsem a dostal se do japonského sportovního nebe!
Tohle je to auto, které nakoplo generaci Rychle a zběsile.
S trochou know-how můžete tyto vozy zrychlit
až na 800 koní, nebo dokonce víc a nikdy nevybouchnou.
Většinou.
Ale já, já vezmu Supru jak ji příroda chtěla.
Naprosto původní
a naprosto podmanivá.
Naprosto tohle auto miluji.
A smutná věc je, že jich moc nezbývá.
Po pouhých pár letech prodeje ve Velké Británii, ho Toyota ukončila,
a nejlepší japonské sportovní auto ze všech bylo pryč.
Ale teď...
.. více než o čtvrt století později ...
.. je japonská ikona zpět.
Ano!
Toto je nová Supra.
Dvoumístná, pohon zadních kol,
Sportovní vůz za 50 000 liber (1,65 mil. Kč), které navazuje přesně tam, kde skončilo.
Stejně jako stará Supra má třílitrový, řadový šestiválec,
přeplňovaný motor, dávající přes 300 koní.
A stejně jako stará Supra, udělá z nuly na sto za zhruba čtyři
a něco sekundy.
A omezovač má na 248 km/h.
A ano, to, že Toyota dělá novou Supru zhruba rychlou,
jako byla ta stará, by mohlo znít líně.
A víte co? Myslím, že je to správné.
Tedy, neukáže novému Ferrari nebo 911
čisté podpatky, ale 300 koní v 90. letech bylo dost.
A silnice se od té doby moc nezměnily.
Takže je 300 stále dost.
Ho-ho!
No tak!
Ach!
Tvrdě na brzdy, podřadit.
Tak obratná, tak rychlá, tak citlivá.
Ach!
Je to tak zábavné.
Ale než vyběhnete dveřmi s šekovou knížkou,
je tu s novou Suprou potenciálně trochu problém.
A jmenuje se BMW Z4.
Jo, japonský ikonický sporťák byl řádně poněmčen.
Mají stejný motor, stejnou převodovku, většinu odpružení,
skoro stejnou palubku.
A víte co?
Je mi to naprosto jedno.
Když si chcete něco vypůjčit, půjčte si to od nejlepších.
Nezaměníte je.
Supra je jen jako kupé, Z4 je jen jako kabrio.
Tohle je japonské a stylové, tohle ne.
Nakonec je to jen ekonomika.
Kdyby se nespojili, nemohla by Toyota udělat novou Supru
a BMW by nemohlo udělat novou Z4.
A svět se dvěma novými sportovními vozy je prostě lepší.
Ne, tohle je dobré auto.
Není možná tak průlomové jako stará Supra,
ale stále je to malý buldok s hrudníkem sportovního vozu.
A to mi dobře vyhovuje.
Ale jsem si dobře vědom, že to nebude vyhovovat každému.
Ve skutečnosti jsem teprve včera dostal dopis od statečného malého chlapce,
který chce vědět, jaké to je s tímhle autem smýkat po okruhu.
No, já jsem ztělesněním pomáhání malým.
- Pane Harrisi. - Dobré ráno, pane. - Nastoupíš si?
Vylez ze sedadla a zaujmi pozici střelby z brokovnice.
Jedeme! No tak!
- Dovol mi tě vyprovodit z vozidla. - Jsi horlivý, že...
Samozřejmě že jsem. Teď nasedni.
Jo, hó!
No ... No, no, no, no ...
- Ne dobře. - Co je za problém?
Problém je, že sedím v BMW.
Nevšiml sis? Nic tu není z Toyoty.
- Ještě jsi ani nenastartoval. - Protože je to základní BMW,
Řadicí páka BMW. To je opravdu špatně.
Nechápu, v čem je problém.
Pokud jedeš na velký nákup do Lidlu a přijedeš domů a zjistíš,
že ti zabalili zboží z Billy, budeš si stěžovat?
Ne.
- Vyraž. - Je to volant BMW!
- Slyšel jsem, že jsi říkal "cor"? - No, hele, jede dobře.
To nebudu popírat. Dejme tomu trochu času.
Posluž si.
Tak začněme se základy.
Točivý moment motoru je skvělý.
BMW v tuto chvíli dělá opravdu dobrý motor.
A víš co?
Od chvíle, kdy jsem nastoupil, to znělo jako BMW.
To je ono, podívej na tohle.
BMW opravdu udržuje lineární chod čerpadel posilovače řízení
až na takovýhle plný rejd,
a to je důvod, proč mi to připadá jako zatracené BMW!
- Tohle je přetáčivost BMW. Není to přetáčivost Toyoty. - Nikoho...
- Tohle nikoho nezajímá. - Jak to myslíš, že to nikoho nezajímá?
Není to Toyota.
Jaká je pocitově Toyota, Chrisi?
No, uvnitř by měla opravdu šílený interiér.
Vpředu bys měl motor 2JZ vytvářející syčící a hučící zvuky.
- Jo. - Znělo by to jako turbo. Víš co, Paddy?
Možná je horším autem, ale čadil by z něj styl.
Panejo.
Jen si myslím, že je to promarněná příležitost, víš?
Je to směšné.
Je to jako zjistit, že Charles Dickens chce psát
nejlepší knihu všech dob, zavolá Emily Bronteové a řekne:
"Můžeš to udělat a potom mi poslat rukopis?"
Je to špatné.
Dokážeš si představit Charlese Dickense
a Emily Bronteovou psát knihu společně?
Je to bestseller, Chrisi!
Je to bestseller!
Ó, já nevím... Je naprosto dobré, ale prostě...
Ne, ne, žádná ale, žádná ale! Je to dobrý sporťák?
- Ano. - Dobře.
Myslím, že možná pořád zbývá pár milimetrů vzorku.
Posluž si, jeď smykovat. Ještě se mi neudělalo špatně.
To je báječné.
Proč teď tohle děláš?
- Co je s tebou? - Líbila se ti. - Co se děje?
- Líbila se ti. - Je naprosto dobrá, ale není to opravdová Supra.
- Jak to myslíš? - Není to opravdová Supra. Řekl jsem to třikrát.
Které části "není opravdová Supra" jsi nerozuměl?
- Tak co na ní není opravdové? - No, je to BMW. - Kluci, kluci.
- Nikoho to nezajímá! - Chlapi, kluci, kluci!
- Nechte mne abych vám to ujasnil. Je to jednoduché. - Pokračuj.
Když chceš koupit sporťák a vadí ti, že nová Supra
má interiér BMW, nekupuj ji.
Chápeš?
Naopak, pokud se ti líbí kusy BMW, posluž si.
Jednoduché.
Má pravdu.
- Neberu logiku od muže, který věří, že Země je plochá. - No tak.
Jo!
- Mohu k tomu něco dodat? - A nikdy jsme nepřistáli na Měsíci.
Každopádně... Hej! Slyšeli jsme to...
Upustil mikrofon!
To je jedno, chci vědět dvě věci.
Zaprvé, Paddy, jak blízko jsi byl nevolnosti?
- No... - Bylo to hrozné, měl strašnou vodu po holení...
Smrdí, smrdí jako drogerie.
Chvíli to bylo v pořádku.
Ke konci to bylo trochu složitější,
ale prošel jsem to OK, jo, bylo to v pořádku.
A další věc je, jak rychlá je na naší trati?
Takže jsme dnes poslali Stiga
a na kolo se můžete podívat online, abychom zjistili, jak je rychlá.
- Takže, kde ji čekáš, Chrisi? - Je dole, musí být.
- Myslíš? - Jo, protože, víš, nemá moc palebné síly,
ne moc přilnavosti, je trochu líná.
Tohle auto jsi ty! Tohle auto jsi ty!
No, můžu ti říct, že nová Toyota Supra zajela náš okruh...
za jednu minutu...
- Skvělé... - 20 ... - To napětí.
..3,1.
Ó můj Bože. Harrisi, máš pravdu, je to tady dole.
Ach. To je strašné.
- Jsi zklamaný, Paddy? - Jsem! - Miloval jsi to auto.
Není to náplast na originál.
Takže...
Pokud na trhu hledáte nové auto,
nebo jenom rádi sledujete pidimužíka mluvícího velmi rychle,
tady je Chris Harris s několika vysokorychlostními nákupními radami.
Správně, jaká auta koupit, jaká auta nekoupit,
v celé řadě různých kategorií, všechno po dvě minuty, zhruba, pojďte za mnou.
První kategorie, malé kabriolety.
Fiat 500. Takže si myslíte, že je to zábavná Loupež po italsku.
Ve skutečnosti jde o spiknutí chiropraktiků světa,
aby vám zničili záda. Je to hrozná věc.
A tenhle je v poporodní růžové. Nechutný.
Mazda MX-5.
Normálně je nenávidím, ale tahle poslední je vlastně opravdu
dobrá na řízení a líbí se mi ten tmavý vínový nátěr.
Mini.
Raději bych se objevil v sobotní noční seznamovací hře
s Paddy McGuinnessem, než aby mne viděli téhle věci na blízku.
Je nechutné.
Audi TT.
Tyhle bych měl nenávidět, ale tohle auto zrovna přestali vyrábět,
a je mi ho trochu líto, takže, za mne, vezmu
Audi TT, které je nejmíň špatné mezi partou špatných.
Pokračujme.
Kombík.
Myslím, že nová Insignia je docela dobře vypadající auto,
ale nemůžete si koupit Opel, ne? To by bylo jako se vzdát.
Volvo V90.
V tuto chvíli to válí, Volvo.
Motory jsou trochu umíněné a nejlevnější stojí 40 táců (1,3 mil. Kč),
ale jak skvěle vypadající auto..
Škoda Superb.
Obří, nic špatného na ní není,
ale je trochu nudná, že?
A pak starý Ford Mondeo, v téhle jako kdyby šedé základovce.
Vrátím se sem a řeknu...
.. je to Volvo po celý den,
protože Škoda vypadá, jako kdyby byla
neoznačené policejní auto a to mě děsí. OK...
Ostré hatchbacky, jdeme na to.
Tohle je nové i30 N od Hyundai.
Je to skvělý ostrý hatchback, ale se mnou prostě nic nedělá,
a ostrý hatchback by vás měl brnět.
Tady není žádné brnění.
Mercedes A35.
Velmi drahý, velmi schopný a nerad to říkám, velmi nudný.
Honda Civic Type R. Podívejte na ni.
Navržená osmiletým, skvěle jede,
ale mohli byste si to udělat?
Mohli byste se objevit před vašimi blízkými a vypadat takhle?
Ne, nemohli.
A to je to. Zářící sláva ostrých hatchbacků.
Volkswagen Golf GTI.
Je jako rajčatová omáčka.
Jednou ji ochutnáte, pak jdete a ochutnáte všechny ostatní,
Hyundai, Mercedes, Hondu a vrátíte se k červené omáčce,
kterou vyrábí společnost, kterou nemohu na BBC jmenovat.
Hmm.
Lehké britské sportovní vozy.
To jsou skvělá auta.
Tříkolka Morgan. Podívejte na ni.
Jedno z nejdivočejších jezdících zařízení vůbec. Bizarní.
Upoutá na vás více pohledů, než Lamborghini,
s přidaným vzrušením z vědomí, že smrt je hned za rohem.
Pak tady vzadu, no tak, následujte mne sem, no tak, no tak,
Lotus Elise, 23 let starý,
stále definitivní lehký britský roadster.
A Ariel Atom.
Nejlepší věc pocházející ze Somersetu
kromě šumivé alkoholické jablečné šťávy.
Skvělé auto, čtyřkolový motocykl, bez čelního skla.
Ale pro mě, vítěz, je tady.
Mám rád Caterham Seven.
To je základ řízení v jednom stroji. A mám rád tu zelenou.
Takže to by bylo - lehká sportovní auta, kabriolety,
pokryli jsme je všechny.
Teď půjdu a odvedu nějakou seriózní práci.
- To se mi docela líbilo. - Chrisi, musím ti to říct. - Jo?
Skutečně to bylo téměř působivé.
Děkuji, Andrew. Je to od tebe velmi laskavé. Tak blízko, tak blízko.
Velmi podpůrné. Tak blízko, Paddy. Tak blízko.
Co je špatného na seznamovacích pořadech?
Některé seznamky jsou v pořádku.
Nedostali bychom tě do výtahu, tvou velikost.
Nyní je čas seznámit se s naším studiovým hostem, kterým je dnes večer Will Young.
Tohle se stalo, když jsme se s ním dnes setkali na okruhu.
Wille. Podívejme, kdo přišel.
- Jak se máš? - Rád tě vidím. - Rád tě vidím.
Pojď sem, Wille. Jak se máš, kámo?
Víš jak Chris nemá rád objetí.
No tak, pojďme si to nacvičit.
Pan poloviční Nelson takhle. Jako zápas.
Máme tu závoru.
- OK. - Máme krásný Fiat Punto a závoru.
- Patricku, předveď. - Jistě.
Měl jsi jednu práci. Jedeme, jedeme.
To je krásné. OK.
No, musíš si vybrat spolujezdce,
a pak se oba utkáte se dvěma zbývajícími.
- Dává to smysl? - Jo. - Koho si vybereš?
- Tebe. - Skvělá volba! - Opravdu? -Skvělá.
Není to osobní.
No, jen chci být ve vítězném družstvu.
Vy dva jedete první. Přestaň tam hustě stát.
Ani jsi nemohl se závorou pohnout. No tak.
Je to jako Thelma a Louisa, tohleto.
Neumřou na konci, ty dvě?
- Wille, máš to na zodpovědnost, OK? - Díky.
To ti řekne rychlost. Nejrychlejší průjezd závorou vyhrává.
Pokud neprojedeš, nemůžeš vyhrát.
- No tak, nesmí nás porazit Harris. - To neuděláme.
Pojedete, hoši, nebo se budete jen vybavovat?
Chrisi, zmlkni. Tady se pracuje.
Ten rekord se mi líbí.
Musel se dostat na 144 km/h.
Je to tenká hranice mezi statečností a hloupostí a my po ní kráčíme.
Jedeme! No tak, půjde dolů, skončíme jako
Thelma a Louisa! Chyť mne za ruku!
No tak, no tak, no tak! Thelma a Louisa!
Jo!
Thelma a Louisa to zvládly!
To se nestalo.
Velmi agresivní jízda.
Ó, hladká, Paddy. Hladká!
Thelma a Louisa!
No tak, kolik jsme zvládli, Chrisi?
- 146 km/h. - Ó, to bereme. To bereme.
Musím říct, chlapci, to je velká snaha,
protože jsem si ani nemyslel, že Punto dokáže jet 146 km/h.
Jeli jste tak rychle, že jste sloupli samolepky na boku.
Jo, jo. Paddy to spočítal. Takhle jezdíme.
Pojedeme tou zatáčkou. Jo.
- Pojedeme mezi kužely. - Mezi kužely? - Jo.
OK, jedeme. Jsme na cestě, kluci.
- Kam jeli? - Jeli za zatáčku!
Kam jedeš?
Teď plný plyn. Úplně. Jo.
Roztočit až na šest. Trojku.
Lepší je jet rovně než do oblouku.
V zatáčce ztratíš rychlost. Pokračuj.
- Jedu správně? - Jo, jedeš. Tudy.
- Přímo tudy. Vidíš kanál? - Jo.
- Zvládneme to. - Zasáhneme to.
Ach! Byl to lehký dotek.
Myslím, že jsme v pořádku!
- První kus špatné zprávy je, že jste se dotkli závory. - Nedotkli.
- Dotkli, dotkli. - Kde je důkaz?
Ukážeme ti to. Tady. Tomuhle se říká kamery,
- A druhý kus špatné zprávy. - No tak.
139 km/h.
- Rozdíl 7 km/h. - Vyhrává dělnická třída!
No tak, pojeďme si dát párky.
Seveřané vyhráli nad vyšší třídou. Kde je Nanny? Nanny!
Dejme si pirožek a šálek čaje.
Dámy a pánové, Will Young.
- Cítím, že jsem tě zklamal. - Ne, ne. Nemohl jsi mě zklamat.
Jak se máš, kámo?
Ó, Wille!
Ne, cítím, že jsem tě zklamal.
Mám pocit, že jste vy dva příliš škodolibí.
O-ho-hó! Trochu moc. Přesně tohle!
No, vystartoval jsi v jiném kraji, Wille.
Měl jsi pořádný rozjezd.
Tedy, nejsou známí tím, že by byli skromnými vítězi, že?
Přiznejme si to. Ne. V podstatě nenávidím prohrávání.
Absolutně... A dnes jsem si znovu uvědomil, že jsem tak soutěživý.
Jsem opravdu soutěživý.
Je to ale děsivé, když jedeš proti závoře.
Bylo to tak vzrušující, že to chci udělat hned znovu.
- Tvrdý! Tvrdý! - Ach ne!
Ale ne!
- Pojďme si promluvit o historii aut. - Ano. - Takže co jsi měl za první auto?
- Mini. - Mini? - Jo, původní Mini.
To je mé staré. Jedno takové.
Jako první auto člověk musí mít Mini, takovéhle.
- Musí, jo. - Protože jsou jako malé motokáry.
Je to radostné malé místo na začátek životní cesty, že?
To jo. Je to skvělé auto. Ale vlastnil jsi pár krásných aut
a je to výběr, který ukazuje, že máš rád motorová vozidla
- a jsi rozhodně nadšenec do aut, že ano? - Ano.
Ale je tam jedno auto, které vyčuhuje
a to Porsche 356 a myslím, že je krásné.
Můžeš nám o něm něco říct?
Ó, jo, ta 3... Jo, to je moje kotě! Podívejte na něj.
Takže když jsem byl ve škole, měl jsem...
Otec mého kamaráda byl Ital a jedno z nich měl v bílé
a bylo s levostranným řízením
a viděl jsem ho odjíždět a řekl jsem,
zhruba 11 let mi bylo: "Jednoho dne bych měl rád takovéhle auto."
Přetočíme vpřed, šel jsem si koupit Mini,
a pak jsem viděl jedno z nich v černé, takže jsem ho koupil.
Bylo to stejné auto.
- Ne! - Bylo to auto otce mého kamaráda, jenom přelakované.
- Přesně stejné? - O 30 let později.
Neskončilo nepojízdné a...
Jo, tak jsem zjistil, že bylo jeho,
protože jsem nevyměnil registrační značku.
- Jo. - A nebydlel v něm chvíli někdo?
Jo, nějací trempové v něm žili na parkovišti.
A jeden z nich *PÍP* do pytlíku,...
Vlastně si myslím, že to je naprosto v pořádku.
Tedy, neudělal to na sedačku.
Ne, aspoň to nebylo... Trocha zdvořilosti. Udělat to do pytlíku.
Wille, slíbil jsem si, že když tě někdy uvidím, omluvím se.
Splatím dluhy.
Přijímám tvoji omluvu.
Díky, Wille. Jsi příliš laskavý.
Bylo to okolo roku 2005, na konci léta?
Bylo to tehdy, Freddie?
Tak nějak.
Oba jsme na tom byli špatně.
Také jsi vlastníval XR3i.
- Stále ho mám. - Ne! - Jo, Escort XR3i.
Jakou barvu? Černou s červeným pruhem.
- Přesně stejný jako ten můj. - Jo. Šedivé látkové sedačky.
- Fantastické auto. - Ó, jsou skvělá.
Protože jsem chlapec z 80. let, tak je to to, co chci.
Míval jsem jedničkový Golf GTI a tenhle Escort jsem viděl na eBayi
a říkal jsem si, že ho nemohu nechat odtáhnout na vrakáč,
takže je to teď jen vrak v kamarádově garáži.
A řekni nám o novém albu, Wille.
Ehm... Jo, jmenuje se Lexicon.
Je to něco jako elektro, střednědobý elektro pop.
- Je inspirované 80. léty? - No, vlastně je.
- Myslím, že jo. - Ano, to máme rádi.
Něco jako Pet Shop Boys. Mám to rád.
Bylo to prostě naprosté potěšení ho vytvářet.
A já vím, že máš něco společného
s jedním z mých učených kolegů ohledně kriketu.
- Ó, nesnáším kriket, myslel jsem... - Jak můžeš nesnášet kriket?
Ty jsi úžasný, tebe nenesnáším, ale já...
Ó, díky. Díky, Wille! Jsem rád, že jsme si tohle ujasnili.
No, jo, jsem s tebou za jedno. Taky kriket nesnáším.
Ale je to jiné. Ty jsi na něj prostě moc tlustý.
Ne, co se stalo s 1:0?
"Má dozadu 70 na dvě velké a branku."
Co je to?!
- Co je to? - Musím ti říct, Paddy,
byly časy, kdy jsem tam stál pět dní
a na nerozhodném konci jsme si říkali: "K čemu to jako bylo?"
Musím tam vyrazit... Chodil jsem na tu hroznou školu a musel jsem
tam chodit a nutili mne hrát jeden kriketový zápas týdně.
A stojíš tam
a někdo po tobě hodí velmi tvrdým koženým míčem.
- To je jeho jádro. - Jo, ale je to jako...
Proč bys to dělal?
Takže jsem od útlého věku věděl, že bych mohl jen...
Pokud srazíš branku...
- Jak se tomu říká? - Trefit branku.
Trefíš branku, pak jsi out, takže říkávali: "Young jde na to."
A já porazil branku, a pak jsem zas šel zpátky.
- Gratuluji. Gratuluji, chlapče. - Tam stát nebudu,
aby na mne někdo házel! Ne, ne. Někdo jako ty...
V tvé kariéře byly chvíle, kdy kdybys to dělal,
- skóroval jsi víc běhů. - Jo.
Anebo bych byl obviněn z podvádění.
- Jedno nebo druhé. - Uděláš... Ano.
Wille, už jsi tu byl.
Jel jsi okruh v Lacetti na mokru.
Jaké to bylo tentokrát v GT86?
- To auto je úžasné. - Je teď trochu živější, že?
- O hodně živější. - A Stig byl milý,
stejně tak nekomunikativní, jako posledně.
Kdo chce vidět Willovo kolo?
- Ano! - No tak!
- Pojďme se podívat. - Ach, Bože, ó Bože...
Dobře, jde se na to.
A vystartoval.
Mohl jsi použít trochu víc jedničky.
Hej. Hej, hej, hej.
♪ Ještě jedna šance, jak to napravit
♪ Zpívám svou vlastní hudbu... ♪
♪ je to opravdu, opravdu *PÍP*
Takže melodie je dobrá.
Zpíváš si k tomu.
Docela dobrá stopa, používáš celou šířku okruhu.
Je tam vrána.
Do zatáčky Chicago.
To není tak dobré. To není tak dobré, Williame!
Mohlo to být asi o jeden rychlostní stupeň níž.
Trochu zabředlý výjezd.
Tvrdě brzdíš do Hammerheadu.
Změna směru je celkem složitá.
Hammerheadem.
Podívejme se na výjezd. Znovu...
Ó, ne, rychlostní stupeň je pravděpodobně v pořádku.
Jo!
Ó, to je úžasné.
Používáš celou šířku trati.
Blížíš se k follow-through.
Dobré zatočení, hezké kvílení pneumatik.
Skrz... zeď pneumatik. Podívejte na to.
Páni! *PÍP*!
Nyní technická část.
Tohle podle mne vypadá jako dobrá stopa v předposlední zatáčce.
Zajímavá stopa.
Ale dobrá.
Používáš většinu okruhu. Nyní Gambonem.
Jo, jo, jo, jo, jo, jo, jo, jo, jo ...
Úhledné, úhledné.
Wille, vidím, že upíráš oči nahoru na tabuli.
- Kde bys chtěl být? - Samozřejmě na vrcholu, ale...
Myslím, že bych chtěl být nad Gregory Porterem.
Gregory Porter, takže uprostřed tabule?
Jo, ale chci být číslo jedna, ale vím, že nejsem.
Můžu ti říct, že číslo jedna nejsi.
Pardon, že jsem zkazil hru.
Au! Můžu ti říct, Wille Youngu, že jsi naši trať zajel
za jednu minutu...
..40...
dva,
celých 7.
- Ó! - Takže jsi těsně nad... Zvládl jsi to.
Nad Gregory Porterem.
Gregory Porter.
To je dobrá práce, no tak. To je v pohodě.
- Nevypadáš nadšeně. - Vrátíš se na další pokus?
Budu se na to doma dívat a trochu si pobrečím.
Ne, nepobrečíš. Nedělej to! Ne, budeš OK.
Ne, ne, hele, poslouchejte, mám auta prostě moc rád
a myslím to vážně, jsem takový fanoušek tohoto pořadu,
takže jen moci se vrátit a mluvit o autech a bavit se,
to bych mohl každý den, takže díky. Ó, díky.
Dámy a pánové, zatleskejme Willu Youngovi!
Díky moc. Děkuji, Wille.
Díky.
Děkuji mnohokrát.
OK. Jo? Čas na vás dva... Abyste konečně byli užiteční.
Tady máme pravidla pro vozy Formule 1 v tomto roce.
Podívejte na to. Podívejte na tu velikost. Drž to.
A to je důvod, proč vozy Formule 1 vypadají v podstatě stejně
a akce je trochu nudná.
A tenhle tenký dokument tady
je kniha pravidel Formule 1 z roku 1978...
- Páni! - ..když byly vozy Formule 1 pořádné.
písničku 20th Century Boy hraje skupina T. Rex
70. léta, éra, kdy se vozy F1 úplně a naprosto zbláznily.
Byla to éra, která nám přinesla šestikolový Tyrrel,
Brabham s palubním ventilátorem,
ale jediný vůz víc než kterýkoliv jiný v historii
úplně přepsal knihu pravidel...
...Lotus 79.
Říkali mu Černá kráska.
Nejen, že je to jeden z nejlépe vypadajících kdy vyrobených vozů F1,
ale rozhodně má nejlepší lakování všech dob.
Také je to zřejmě nejvíce revoluční vůz F1 všech dob.
Příběh začíná zde v Ketteringham Hallu
v nejhlubším Norfolku.
V 70. letech to byla pevnost
jednoho z největších mozků F1 v historii -
zakladatele Lotusu Colina Chapmana.
Colin Chapman byl nejúžasnějším člověkem, pro kterého jste mohli pracovat.
Myslím tím, že to bylo nejzajímavější období mého života.
Pracoval jsem s ním na výletních lodích, závodních lodích, silničních vozech,
závodních autech, letadlech
a dokonce - věřte tomu nebo ne - létajících talířích.
A vůbec nikdy to nebylo nudné.
Chapmanovou skutečnou vášní však byla Formule 1
a umístění Lotusu na nejvyšší stupeň stupně vítězů.
V roce 1974, po několika letech, kdy nebyl příliš konkurenceschopný,
Colin Chapman se chtěl kompletně podívat na vůz pro velkou cenu
jako celek a předefinovat jej.
Chapmanův cíl - podvádět aerodynamiku.
Víte, v závodění docílíte rychlosti na rovince,
nebo přilnavosti v zatáčkách, jednoho, nebo druhého.
To je fyzika.
Ale Chapman chtěl obojí.
Chtěl proniknout do fyziky.
Takže zabalil Petera Wrighta a jeho tým
na cestu na Imperial College v Londýně na jakkoliv dlouho budou potřebovat
s pár modely aut, nákladem pásky a jílu
a řekl: "Vraťte se s výsledky."
A tady jsou ty modely, které vzali do aerodynamického tunelu.
Podívejte na ně.
Po celé měsíce experimentoval Wrightův tým ve větrném tunelu
bez úspěchu.
Ale po více než 1400 hodinách testování
narazili na něco mimořádného.
Kvůli silám, které vzduch vyvíjel na model
jsme si všimli, že se postranní panely během testu prohýbaly,
a že mezera mezi vnějším okrajem postranního panelu
a silnicí se měnila.
Takže jsme si řekli: "Aha, OK. Co se stane, když tu mezeru odstraníme?"
A dali jsme přes ni lepenku, která běžela asi půl milimetru
od pohybující se silnice a nastal velký okamžik typu heuréka.
Objevili působení země.
Trasování vzduchu pod auto ho zrychlovalo,
vytvářelo vakuum, přisávalo auto ke dráze.
Lotus počítal, že to stálo dvě sekundy na kolo.
To je v motoristickém sportu celý život.
Působení země byl opravdu zlatý lístek.
Dalo vám vyšší rychlost na rovince a dalo vám vyšší přilnavost.
Jediným problémem bylo, že působení země vyžadovalo dokonalé utěsnění
mezi lemem na straně vozu a vozovkou pod ním.
Dost snadné ve větrném tunelu, poněkud složitější na asfaltu.
Bez počítačového modelování do toho šel Lotus analogově.
Inženýři, no, zaveleli
jedné z firemních dodávek Renault 4,
dozadu přišroubovali kovovou plošinu,
a pak k ní připevnili různá uspořádání lemů.
Pak valili po zkušební dráze,
aby zjistili, která se k asfaltu přicucne nejlépe.
Já ležel na břiše v zadní části dodávky, hlava mi trčela
ze zadních dveří, a sledoval jsem, co se děje.
Hlavní mechanik s ní jezdil tak tvrdě, jak dokázal
okolo testovací tratě Hethel, samozřejmě, protože to byl Renault 4,
hodně se kolébal, nakláněl a skákal,
což bylo na testování lemů perfektní.
Byl to velmi důležitý kus vybavení pro výzkum a vývoj.
Po testech lemů z plastu,
kusech lišt na dveře, dokonce i kartáčů, se nakonec Lotus usadil
na těchto pružinových pásech z hliníku potažených keramickými hroty.
Poskytovaly perfektní těsnění
a byly dost tvrdé, aby vydržely stovky kilometrů závodění.
Takže měl Lotus nyní svůj závodní vůz s působením země.
Nyní potřebovali jen několik jezdců.
A ty sakra měli.
Na jedné straně garáže byl Mario Andretti.
Italsko-americký závodník se probojoval
v USA sérií závodů na nezpevněných tratích k vítězství v 500 mil v Indianapolis,
než ho Colin Chapman nalákal do F1.
Co se mi na Colinovi líbilo bylo, že...
Skutečnost, že chtěl jen vyhrát.
Jen chtěl vyhrát a to bylo...
S takovým člověkem chcete být dohromady, chápete?
Když jste u něj byli ve chvíli, kdy to přesně měl -
a já byl - prostě tečka,
pak jste měli šanci vyhrát šampionát.
Na druhé straně garáže Lotus byl švédský závodník
Ronnie Peterson.
Mírně řečeno mimo trať, ale naprosto nebojácný,
Petersonův styl závodění s ohledem na vítr už mu
vysloužil hrstku vítězství v F1 a přesdívku Super Švéd.
Ronnie Pearson byl, jo, naprosto tvrdý konkurent.
Tedy, byl dobře známý svým talentem, ovládáním vozu a tak
a nejhezčí chlap na světě.
Víte, byli jsme opravdu dobří přátelé.
Takový chlap, takový chlap.
Zolder Belgie
Květen 1978
Belgická Velká cena.
První závod modelu 79,
a byl to Andretti, který poprvé zkusil nový vůz.
Andretti jím okamžitě obsadil pole position,
kvalifikujíc se na ulice daleko před Ferrari Carlose Reutemanna.
Startovní pole F1 nechápalo, co ho zasáhlo.
Model 79 byl jedním z těch velkých skoků.
Chápete, byla to náhlá dvousekundová změna kola.
A to bylo to, co bylo označeno jako nespravedlivá výhoda.
Bylo to něco, co oponenti, dokonce i ve chvíli, kdy tomu porozuměli,
nemohli přes noc okopírovat,
takže to byla jasná výhra v tolika různých směrech.
Druhý den Andretti ovládl závod a proťal šachovnicovou vlajku
téměř půl minuty před nejbližším Ferrari.
Byl to začátek éry totální nadvlády.
Při příštím závodě ve Španělsku znovu zvítězil Andretti s Petersonem na druhém místě.
Francouzská Velká cena - stejný výsledek.
Působení země bylo ve skutečnosti tak přelomové,
tak efektivní, že se Lotus snažil svést konkurenci ze stopy.
Typ 79 měl takovou výhodu, že se můj otec dostal do bodu myšlení:
hele, nesmíme jim ukázat jak rychle dokážeme jet,
takže při kvalifikacích se tankovalo palivo navíc,
aby se auta trochu zpomalila, ale i tak se nedal zamaskovat fakt,
že 79 byla prostě o tolik rychlejší, než zbytek.
Jak se sezóna rozvíjela, Andretti vyhrál v Německu a Nizozemsku,
Peterson v Rakousku.
79 o krok před smečkou.
Víte, působení země opravdu vedlo k jiné éře,
když tým Lotus prostě vyhrával
a ostatní se zoufale snažili držet krok.
Ale nemohli se přiblížit.
Monza Itálie
Při italské Velké ceně v roce 1978,
s již zajištěným vedením v šampionátu konstruktérů,
mohl Lotus získat titul pro jezdce
s pár závody do zásoby.
Ale věci nešly podle plánu.
Peterson, jedoucí ve starším záložním voze Lotus
po nehodě se svou 79 při kvalifikaci
se zapletl do nehody v prvním kole.
Byl při vědomí, ale utrpěl zranění nohou a byl převezen do nemocnice.
Andretti se na trati vyhnul problémům,
sebral body, které potřeboval na zajištění vítězství.
Oslavy týmu ale netrvaly dlouho.
Následujícího rána, náhle a nečekaně,
Ronnie Peterson zemřel na pooperační komplikace.
A další den, při cestě do nemocnice, víte,
slyším v rádiu, že zemřel.
A, ehm...
Nemohl jsem tomu uvěřit.
Bylo to prostě tragické, tragické, tragické.
Je to jedna z těch věcí, které je tak těžké přijmout, víte,
z mnoha důvodů.
A víte, jen ...
Bylo to těžké.
Monza se ukázala jako poslední úspěch pro Lotus 79.
Protože soupeřící týmy vyvinuli vozy s ještě účinnějším působením země,
po další sezónu Černá kráska už žádný další závod nevyhrála.
Jakmile dobyl svět,
původní vůz s působením země byl změněn v musejní exponát.
Ale jde o tohle.
Díky Klasickému týmu Lotus, tento vůz...
.. auto, ve kterém Mario Andretti vyhrál tři Velké ceny, stále jezdí.
A řekli, že ho mohu řídit.
Jsem doma u Lotusu v možná nejhustějším kdy vyrobeném Lotusu.
No, tohle jsou ta čísla -
470 koní a váží jen přes půl tuny.
Je vážně, vážně silný.
A za mou hlavou je ikonický motor F1 Cosworth DFV,
tři litry zpívající až k 10 000 ot./min.
Je to věc radosti.
Upřímně, pokud byste mi řekli, že jednoho dne
v něm budu byť jen sedět,
nikdy bych vám nevěřil, ale já ho řídím!
Ale to nebylo všechno, co 79 dala...
.. protože Lotus řekl, že mohu jet jedno kolo - jen jedno kolo -
s revolučním lemem auta vyvolávajícím vakuum spuštěným až dolů.
Plné působení země.
Lem je dole, lem je dole.
Moc často je dolů nedávají.
Ó, ten přítlak je cítit i při střední rychlosti.
Je tak hbité.
Tak projeďme nejrychlejší zatáčku Hethelu s lemem dole.
Zrychluji na trojku, čtyřka, teď pětka. Lem dole.
Zatočit rychleji, než předtím.
Ach!
Působení země! Působení země!
Lotus 79 mi dal vše, co jsem potřeboval.
Byl to krok vpřed.
Byli jsme přímo u zrodu něčeho velkého.
79 byla evidentně neuvěřitelně důležité auto,
protože to byl přelomový krok v technologii.
79 je prostě...
Je to jedno z těch aut, která navždy zůstanou skvělými.
Auto na okruh, krásné.
Takže... Pojďme si vyjasnit jednu věc.
Působení země udržuje auto přilepené k zemi,
ale F1 už ho nepoužívá. Proč ne?
V roce 1982 byl zakázán, protože byl příliš účinný.
Vytvořil nehody v ještě vyšší rychlosti,
protože na to závodníci tak šlapali, tak se ho zbavili.
I tak, vypadalo to, že sis užíval okamžik svého života.
Nikdy jsem tě neviděl tak šťastného.
Abych byl spravedlivý, nikdy jsem tě neviděl šťastného, jako, ale...
Dobře, pracovat s vámi dvěma,
je to zvláštní pocit, musím říct.
No, pojďme to u toho skončit, než objeví další emoce,
protože to je konec této série a byla skvělá.
Byli jsme na nejúžasnějších místech - v Etiopii, na Borneu, Islandu.
A v Telfordu. V Telfordu, ano!
Trochu jsme se zasmáli, havarovali... No, hodně havarovali.
Upřímně, byla to jízda a nemůžeme se dočkat na pokračování.
Vrátíme se na podzim s pořádně masivním dobrodružstvím.
Díky moc za sledování. Dobrou noc.
Překlad TGTT 2019 http://topgear.sovicka.net
S Top Gearem se loučí Neo_Moucha