Titulky pro vás připravil
TGTT 2014
Loni jsme Richard Hammond a já vyrazili z Benátek na výlet,
který měl být perfektní.
Vždy jsme měli ta správná auta.
To je stroj!
- Slunce svítilo, kdy jsme potřebovali... - Podívejte se teď...
.. a pršelo, když jsme nechtěli.
Bylo to senzační.
Až do chvíle, kdy nám francouzská policie
sebrala naše řidičáky.
- Oh.. - No dobře.
A tak jsme si z toho vzali ponaučení a řekli si,
že letos pojedeme znovu.
A tentokrát to nezvoráme.
Buďte v klidu.
Vím, že takhle jsme začínali i loni.
Na Riva Acquaramě, nejlepší lodi na světě,
V Benátkách, nejlepším městě... postaveném na moři.
Oproti loňsku letos uvidíte několik důležitých rozdílů.
- Zaprvé, je ještě tlustější. - To jsem. - To je.
- A zadruhé, jsme úplně změnili trasu. - To ano.
Letos do Francie nepojedeme.
Protože upřímně to jsou... No prostě banda...
Místo toho zůstaneme v Itálii, závodní trati pána Boha,
vyrazíme z Benátek přes Toskánsko a Řím
a podél překrásného Amalfinského pobřeží.
A auta, kterými pojedeme, budou ještě lepší než vloni.
Rychlejší, nelítostnější, hlasitější.
Dokonce se nám podařilo zařídít, že na snobský ostov Capri
přijedeme ve dvou Fordech Capri.
Tentokrát se nemělo co pokazit.
Silnice, po kterých letos pojedeme, jsou biblické.
Tedy, jsou spíše moderní, ale jsou grandiózní.
A ty auta, kterými pojedeme...
Takže jsme připravili pytel plný vzrušení a zážitků
ale jedno v něm není... a to James May.
James May tu není. Právě proto je to dokonalé.
Žádný Kapitán Šnek.
Můžeme jet rychlostí, jakou mají v Itálii rádi.
A já mám ještě něco, co to letos vylepší.
Teď to přijde.
Kritická věc, úplně poprvé. Jídlo v cizině.
Obyčejně umírám hlady, nebo přežívám na křupkách.
Tentokrát budu moci poprvé nejen cizí jídlo jíst,
ale i vychutnat si ho , protože pojedeme do Boloně,
domova boloňských špaget, mého nejoblíbenějšího jídla.
Boloňa. Boloňské... Budu se stravovat jako místní a bude to super.
Brzy jsme zakotvili loď a mohli se jít podívat na auta,
kterými pojedeme v první části naší cesty.
Richard pojede ve zbrusu novém,
5.2-litrovém V10 Lamborghini Huracán,
dlouho očekávané náhradě za Gallardo.
A já pojedu v tomhle.
Rovnocenně novém McLarenu 650S,
který dostanete s 3.8-litrovou V8-čkou se dvěma turby.
Možná se teď divíte, proč si ani jeden z nás
nevybral Ferrari 458.
Což je dobrá otázka, protože se jedná o vynikající auto.
To ano, ale má jednu obrovskou chybu.
- James May jedno má. - To má.
Má a úplně mu zničil pověst. Teď už si ho nikdo koupit nechce.
- Ne. - Nikdo.
Nechci jet do Boloně v autě Jamese Maye.
Ne, to by bylo jako jet v jeho slipech.
Zkazilo by to zážitek.
Zatímco v těchto je budoucnost jasnější.
- A má oranžovou barvu. - Hodně oranžovou.
To je zvuk!
James May dlouho uvažoval nad koupí McLarenu.
Ale pak si uvědomil, že je rychlejší než Ferrari,
a tak, jako Kapitán Šnek, zvolil Ferrari.
To byla stará MP4-12C, nad jejíž koupí tak přemýšlel.
Tohle je 650S a je to...
Je to trochu jiné zvířátko.
Vypadá agresivnější, než 12C.
Má v sobě technologii z P1-čky
a k vzteku vlastníků 12C, je tohle mnohem rychlejší.
Pod mojí pravou nohou krotím 641 koní.
Točivý moment má 500 Nm, což znamená, že z 0 na 100 to dám...
..za 2.9 vteřiny.
12C byla na naší testovací dráze o tři vteřiny rychlejší než Ferrari 458.
Tohle... to je...
Ježiši, to je fofr!
Když se bavíme o super autech a o hyper autech,
tak tohle je rychlost hyper auta, skutečně.
A přesto je, jako 12C, až neuvěřitelně pohodlné.
Jako kdybyste řídili mrak.
Protože jsou všechna kola porpojena elektronicky, namísto použití stabilizátoru,
není mezi nimi žádné fyzické spojení.
Což znamená, že když jedno přejede hrbol,
tak ostatní to nijak nepocítí.
Prostě si jen tak plachtíte.
A to znamená, že můžete jet rychleji a nelítostněji mnohem déle.
Následkem čehož budete muset někde brzy zastavit,
jen proto, aby vás váš kolega mohl dojet.
- Mlč! - Vždyť jsem nic neřekl.
Ale vím, co máš na mysli.
Jak je tvoje auto rychlejší...
To je.
Tohle zvládne 325 km/h..
McLaren zvládne 333.
Je výkonnější, má větší krouťák, je lehčí...
O rychlosti se nemá cenu bavit, ani jsem nehodlal.
Chtěl jsem říct,...
že si nemyslím, že je tvoje auto moc pěkné.
- Ne. Cože? - Nevypadá.
Že není pěkné?
Podívej se na všechny ty úhly... Je krásné.
Podívej, připouštím...
neochotně...
že není tak vizuálně vzrušující, jako jiná nová Lamborghini.
- A mělo by. - To, že zadek tvého auta...
pořád vypadá jako vysavač, nepopřeš.
Jako nějaká elektronická... Je to tak.
Netvrdím, že je McLaren dokonalý, ale je dokonalejší než tamto.
Radši budu mlčet, protože se obávám,
že s tebou musím trochu souhlasit, což nechci.
- Já jen chci jet ve svém Lamborghini. - Jasně.
Dobrá, souhlasím s tím, že McLaren je velmi dobré auto.
Ale ve skutečném světě je tohle lepší.
Liší se v nepostřehnutelných věcech.
Turbo v McLarenu je z karbonových vláken.
Velmi silné, lehké a velmi dobré.
Ale rozbijte ho a můžete si v podstatě koupit nové auto.
Ale tady je tvořeno spojením karbonových vláken a hliníku,
takže je snazší ho opravit.
Interiér je vynikající. Je dobře promyšlený.
Vše je tam, kde má být, nic vás svým vzhledem nemate.
A vššechno elektroniku nyní dodává Audi,
což znamená, že funguje.
Je zde zařízení, které zhasne motor na semaforech.
A má náhon na všechna čtyři kola.
Ale nemyslete si, že vše udělali rozumně.
Ach můj Bože. Poslechněte si to!
Má stejnou 5.2-litrovou V10-tku jako Gallardo.
Má nové rozvody a výfukový systém.
Jakmile sešlápnete plyn, všimnete si toho.
Má stejnou pádlovou DSG převodovku, jako je v Audi R8.
Což je dobrá zpráva,
protože se jedná o jednu z nejlepších na světě.
Řadí okamžitě!
A mám tu i tlačítko. Je na něm napsáno ANIMA.
V Italštině to znamená zvíře.
Vsadím se, že Hammond teď ve svém Lamborghini
sedí a vypráví o zvířatech.
Protože neví, že ANIMA, tak se to tlačítko jmenuje,
znamená v Italštině duše.
A má tři různé módy, takže asi tři různá zvířata.
Měkký asi jako zajíc, rychlí a načechraný.
A pak prostřední mód, to bude možná gepard.
A ten zuřivý bude tygr. Já volím tygra.
Když to zmáčknete, zpevní to jen tlumiče.
Nepřemění se ve slona.
Se zvířaty to vůbec nesouvisí. To je ale užvaněný pitomec.
Jsou chvilky, když tlačíte na pilu, tak vám Huracán přijde
spíš jako sportovní, než super auto. A to je kompliment.
Říkám to proto, že působí jako něco, co vydrží, ne jako nějaká levná cetka.
Zatáčí výborně.
Bože, to je tak dobré.
Pořád to je Lambo. Je stále vzrušující.
Když byl Hammond spokojený,
že se jeho Huracán choval, jak by skutečné Lamboghini mělo,
měli jsme zamířeno k Italskému nejméně známému pokladu.
Boloňa.
Domov dvou basketbalových týmů, sedmého nejrušnějšího Italského letiště
a tohohle nádherného kousku architektury 17. století,
o kterém jsem věděl, že ho Hammond prahne poznat.
Dávej pozor, Hammonde. Toto je nejdelší portikus na světě.
Je dlouhá čtyři kilometry.
Táhne se z Boloně, až tamhle ke kostelu proto,
aby lidé jdoucí do kostela nešli na slunci.
To mě nezajímá.
666 klenutí a chtěl bys vědět,
proč zvolili číslo šelmy?
Ne. Rád bych věděl, kde si můžu dát boloňské špagety.
Proto tady jsem. Tak kde?
A tak jsme odjeli.
Já samozřejmě nemusím zůstat ve stínu,
protože mám typicky středomořskou barvu.
Takže můžu u 650S sundat střechu a nespálím se.
Paráda.
Abych byl upřímný,
trochu mě štve, jak je ten McLaren bez střechy pěkný.
Náhle je z něho to pravé super auto.
Vypadá skvěle.
Krucinál!
Tak a právě vjíždíme do centra Boloně, Červeného města,
protože za komunismu bylo hlavním městem Itálie.
A také je to domov Lamborghini. Té komunistické ikony.
Zaparkovali jsme na náměstí, kde jsme nezpůsobili žádný rozruch.
- Omlouvám se za mého přítele. - Rád bych už jel.
- Když má hlad, je mrzutý. - Nejsem, jen mám hlad.
- Mohu se jít... - Ano, běž.
- Nashle. - Které se vám líbí více?
Lamborghini, nebo McLaren? - McLaren. - McLaren?
Dokonce i tady mají raději McLaren, než Lamborghini.
- Dal bych si boloňské špagety, prosím. - Ne. Ne, ne.
Boloňské špagety, prosím.
- Boloňské špagety. Jsem v Boloni... - Ne. Ne špagety.
- Boloňské špagety. - Ne.
- Určitě? Špagety.. - Ne.
Dobře.
Nakonec jsem musel uznat svou porážku
a přidat se k Jeremymu, který právě dojídal svou večeři.
Tak začni, žebráku.
- To je směšné. - A co?
- Nikde tu nemají boloňské špagety. - Vážně? - V Boloni!
- Neuvěřitelné. - Co sis dal ty? - To je rag`u.
To zní nechutně.
Poslyš, to je teď jedno.
Na dnešek jsem zamluvil hotel a dostal jsem nápad.
- Mají tam jen jeden dobrý pokoj, jasné? - Jasně...
Kdo tam bude první, bude jeho.
- Závod? - Jo.
- Vítěz bere pokoj. - Jo, přesně tak.
- Fajn, to beru. - Tak fajn. Jen to dojím a můžeme vyrazit.
- Boloňské špagety. - Rag`u, mňam.
Tři, dva, jedna. Start!
Odpovědí je navigace. Takže to tam zadám...
A jedeme.
Netuším, kam to jede.
Co si Hammond neuvědomuje je, že v takto starých městech
je nepoužitelná i navigace od Audi.
Potřebuje někoho místního, a ten bude přímo tady.
Líbí se mi, jak zakomponovali navigaci do přístrojovky,
než aby byla na ošklivé obrazovce mimo.
Dobře.
Tak nějak... Myslím, že to je tudy.
Zatímco Hammond prudil místní dodavatele,
já jsem postupoval starým dobrým způsobem.
Dobrá, na Nosadella vpravo, kolem té velké sochy...
Ano, už vím, kde jsem.
Vím víc, než satelitní navigace.
Všichni toho vědí víc, než navigace McLarenu,
protože ta zkrátka neví vůbec nic.
Řekne vám, kde jste byl. Řekne vám, kde si myslí, že jste.
Ale nikdy vám neřekne, kde jste, nebo kam jedete.
Tady doleva určitě ne Jedu rovně.
Ne, byla to ta vpravo. Měl jsem jet doprava.
Většina, tedy spíš všechna super auta jsou pro města
až moc obrovská a neobratná.
Jako kdybyste šli s býkem do obchodu s porcelánem.
Tohle ale takové není. Scvrkne se kolem vás a je malé.
My o Hammondovi a...
Bože!
Měl bych mít možnost vybrat si šířku ulice.
Tohle auto se těžko odhaduje.
Vmáčknu se sem. Levou zadní...
Cyklista! Vůbec jsem o něm nevěděl. Byl v mrtvém úhlu.
A ten je obrovkský.
Kudy tudy...
Teď vlevo...
To je ono.
Ach Bože!
Stejně jsem ten nóbl pokoj nechtěl. Vystačím si s čímkoliv, nemám starost.
Jakýkoliv pokoj stačí.
Jejej. Slyším zvuky blížícího se Hammonda.
Myslím, že mu ještě zbývá děvět poschodí, to ještě stihnu dočíst svou knihu.
Začíná to být hlasitější.
Tak už jsi tu.
Proč bude vítěz tak potěšen?
Jak vidíš, tak tenhle hotel má pouze jeden pokoj, a ten je můj.
Jeden pokoj? To pak ale není hotel, ne?
Je to hotel s jedním pokojem.
Tak co navrhuješ? Buď budu spát s tebou...
- Což nepřipadá v úvahu. -Ne, to ne. - Protože spím takhle. To nepotřebuju vědět.
A nebo si snesu kufry zase dolů a najdu si jiný hotel.
Přesně tak. Prohráls, tak mazej.
Dobrá. Já mizím.
No, pěkně se vyspi.
Snad neumřeš, nebo se ti něco nestane.
Budu v pohodě. Něco si najdu.
Nezakopni. Dolů je to mnohem těžší, než nahoru.
Aspoň bych pak mohl spát v nemocnici.
Ráno mne inspirovaly neuvěřitelné výhledy
z mého jediného ložnicového okna z hotelu
a dostal jsem nápad.
Nápad, který jsem nadšeně sdělil mému poněkud nevrlému kolegovi.
Co?
No jde o to,
že 80 km odsud je závodní okruh.
Jaký okruh?
Nepamatuji si, jak se jmenuje, ale má velkou červenou helma
- u vjezdu. - Nech mne hádat.
Vejde se na něj jenom jedno auto?
- Ne. - A ty pojedeš první.
Ne, vážně... Myslím, že bychom tam měli zajet
Ne, měli.
- Je to opravdová závodní dráha. - Ano, je.
- Je. - Tak dobře.
Prostě hledej červenou helmu.
A tak hledání začalo.
Nevíte. Dobře.
Grazie.
Vypadá to, že nevědí Hammonde.
No a na co se ptáš?
Znamená to, že se jich ptáš, kde je jejich červená helma?
No jo.
Což by mohlo být vlastně trochu neslušné.
Nakonec jsme ho po doladění naší italštiny našli.
Myslím, že budeš Hammonde souhlasit, že je to červená helma.
Je to hodně velká červená helma, ano.
Tohle je Mugello.
Není to nejrychlejší okruh na světě,
nebo nejtechničtější,
ale je zatraceně jistě
nejhezčí.
A toto jsou auta, s kterými ho pojedeme.
Já si vybral nové BMW M4.
A Hammond si vybral V8 Jaguar F-Type Coupé R.
Auto, které nemá moc rád.
Proč ho nemáš rád?
No, nemyslím si, že je až tak hezké, jak všichni tvrdí.
- Je. - Nemyslím si to.
A nelíbí se mi zvuky, které vydává.
Všechno to praskání a rány. Jsou umělé.
Existují jenom proto, že člověk s počítačem je naprogramoval.
V6 není tak špatná, ale tahle V8 je...
Je falešná.
Takže... Dobře, měl jsi na vybranou.
Mohl jsi tu mít jakékoliv jiné auto, které se ti líbí.
Proč sis vybral takové, které se ti nelíbí?
To uvidíš.
A zmizel.
Poslechněte si to. Zní, jako by mělo zažívací potíže.
A když uberete...
Většina lidí si, když uslyší auto dělající takové zvuky,
pomyslí, že je rozbité.
Nelíbí se mi interiér, myslím, že budíky jsou nudné.
Dát ovládání světel na konec páčky blinkrů
je v pořádku u Nissanu Micra,
ale ve sporťáku za 95 000 liber (3 325 000 Kč)
to naznačuje, že jsou buď moc líní, nebo lakomí na to,
aby pro ně vyvinuli oddělený přepínač.
A myslím, že je předražené.
Částky okolo 95 000 (3 325 000 Kč)
po přidání výbavy na přijatelnou mez.
Není tomu dávno, kdy to byly peníze za supersport. Je to moc.
Měl by být celkově levnější.
Tak proč jsem si tohle auto vybral pro den na Mugellu?
Jednoduché.
Protože má větší výkon, než BMW
a dokáže dělat tohle.
Některá auta donutíte k přetáčivosti, k driftu a smykům.
Tohle to chce. Je to všechno, co chce dělat.
Dokonce i já s ním můžu driftovat, a to jsem pitomec!
Je to stroj pro chuligány. Možná je to Jaguar,
ale
není to žádný škrobený límeček.
Jsou jen dvě věci, které se mi nelíbí na BMW
a nejenom ta barva, která je samozřejmě odporná.
Jde o to, že je to v podstatě dvoudvéřová M3,
čemuž se říkávalo M3 Coupé.
Ale teď to nazvali M4 a mysleli si:
"Dobrá, musíme ho udělat jiným."
A podívejte kolik stylingu je v tak malém kousku auta.
A pak se podívejte na kapotu. Jde nahoru,
pak zase nahoru, opět nahoru a zrcátka...
Proč je tak úzkostlivé?
Získáte dojem, že člověk, který ho navrhoval,
měl za úkol styling Angeliny Jolie:
"Má nádherné oči, tak jí jich dám šest"
"a 14 nosů a 23 rtů."
A to by nefungovalo.
A to není vše.
Richardův Jag má V8.
Staré M3 mělo V8.
A tohle má 6 válcové tří litrové turbo
a omlouvám se, ale
turbo je pro slabochy.
Vím, že je moc dobré kvůli emisím a ledním medvědům atd.,
ale musí mít zpoždění.
Musí mít mezeru mezi tím, kdy šlápnete na plyn
a auto se pohne dopředu. Musí být.
Nepoznáte ho, ale musí tam být.
Ono... ono musí.
Chudáku!
Výborně.
Ještě je tu další eko problém. Vybavili ho elektrickým servem.
Cokoliv děláte, pokud jedno z nich vlastníte,
nikdy, vůbec nikdy ho nepřepínejte na sport plus mód,
protože pak je jako přepínač.
Přetáčivost zapnout, vypnout. Zapnout, vypnout.
Dobrá. Teď jsem si ho nastavil.
Převodovka v režimu maximálního útoku.
Tlumiče, maximální útok.
Řízení, maximální pohodlí.
Protože pak to bude fungovat. Chápete?
Je to lehčí. O hodně lehčí.
A chudáku!
Ano, velmi dobře, Hammonde. Velmi dobře.
Ale za tím celým nimráním se
je jedna nevyhnutelná pravda.
Stará M3 zajela kilometr z 0 za 24 sekund.
Tohle to dokáže za 22.
Ale není to rychlost, která ze všeho nejvíc ohromuje v M4.
Je to přesnost ovládání.
Zřejmou věcí je,
že celé drží pohromadě mřížovím z hliníku
a uhlíkových vláken. Je neuvěřitelně tuhé.
A je to cítit.
Nádherný pocit,
jak zadek začíná ujíždět a všechno je to krásně komunikováno.
Když ho nastavíte správně.
Hej! Chudáku!
Už toho mám dost.
Začínal jsem být unavený veselým Hammondem,
tak jsem ho pozval do boxů na oběd...
A hádku.
Proč jíš sušenky?
Nemají špagety Bolognese, nebo ne?
No tak si dej ragú.
- Nechci ragú. - Je výborné.
- Chutnalo by ti.
- Nemám ho rád. - Je to... Rychlé...
No jo... Ale...
Ale v porovnání s ním
je trochu nudné, kámo.
Oproti předchozím M3 Coupé je to jiné zvíře. Je...
Je rozhodně jiné. Znáš to, turbo a elektrické
řízení ho udělali opravdu hodně jiným.
Ale pořád je to vážný hráč.
Je opravdově rychlé.
Když ho... Když ho dobře nastavíš.
A co to bylo za slovo, co jsi právě použil?
- Jaké? - Vážný.
- Jo. - Je trochu vážné. Je tam závan
vážnosti. Bere to vážně.
Možná je to Jag,
ale je šílené. Kompletně... Je bláznovské.
Dokonce i já v něm dokážu řádit a ukočírovat ho. Má...
- Má... - Má lepivý předek
a uvolněný zadek.
- A kdo by to neměl rád? - Jo, přesně tak.
Což samozřejmě není fráze pro první rande.
Ne, přesně tak. Ale mám rád...
- Myslel jsem, že jsme... - To jsem nečekal.
...od takových věcí se oprostím.
"Protože se tahle hádka stává nudnou..."
- No, ne úplně. - Mně se to líbilo.
"...vymysleli jsme závod, abychom zjistili, které z těchto aut je lepší."
"Budete závodit se Stigem."
Vážně?
Jo. "On pojede ve Fiatu 500 Abarth." Aleale...
Je to malý hatchback.
"Bude mu dán náskok 2 minuty a 30 sekund..."
Dvou a půl minutový náskok?
"První, kdo ho předjede, vyhrává."
Předjede?
Cože, jako že když bude přede mnou, tak předjet?
Myslíte, že máme předjet Stiga?
Je to technicky a fyzicky možné?
Krok do neznáma. Jako jet červí dírou.
Dobře.
Takže jsme s těžkými srdci a očima otevřenýma
seřadili auta na startovní čáře,
vedle Stiga.
- Na zelenou. - Dobrá.
- Je to nesmysl.
Líp to nedokáže?
Dvě a půl minuty. Vidíš, že pršelo.
Ano, jsem si toho vědom. Jeremy.
Trochu se bojím.
- Musím nastavit spoustu věcí. - Ano.
Převodovku nastavit.
Nastavení násilí.
Dobře, Jagu,
potřebuji, aby ses choval dobře.
Řízení na pohodlné.
Hezké.
Ach Bože, já ho opravdu vidím.
To je ono. Jedeme!
Bojuji za přilnavost.
Ach božínku, to jsem všechno pokazil.
Tohle je nejvýkonnější auto.
Mám velmi dobrou šanci to zvládnout.
Hammond lépe vystartoval. Také má,
buďme brutálně upřímní,
asi tak o 130 koní víc než já.
Musím jet čistě a svěže.
Mysli jako závodník Richarde.
Problém je, že takové věci dobře nezvládám a zároveň tohle auto
to myslím nechce.
Co teď potřebuji je přesnost.
Ta musí celá vzejít ode mne.
Což znamená, že to mám za sebou, protože žádnou přesnost nemám.
Dobře, zatočit. Soustředit se na pevné čisté linky.
Ne takhle smykovat kolem.
To ničemu neprospívá.
Smykování není dobré.
Smykování nepomůže.
Ten Jag je rychlý.
Ale vrtí ocasem po celém obchodě.
Sakra, sakra, sakra.
Je na trávě. Tady ho jistě dostanu.
Bože, to BMW ale jede.
Smykování nepomůže.
Nesmím to dělat.
Soustřeď se na úkol,
kterým je chytit Stiga.
A pak ho předjet. Říká se, že když ho někdo předjede,
snese skutečné vajíčko.
O mnoho mnoho kol později...
Pořád po malém Fiatu není stopy. Nemůžu uvěřit svým očím.
Prostě není nikde k vidění!
Kde ten Stig sakra je?
Tady je!
Ve svém malém Fiatu.
Jeremy jde na to! Tamhle je Stig!
On má 165 koní.
Já mám 425.
Mám ho v dosahu!
Jeremy se snaží předjet! Blokuje ho.
Nedokáže to, že ne?
Teď dělá vlny.
Dělá Maldonada!
Teď nemůžu Jeremyho předjet.
Ne, ne smykem. Musím zablokovat Hammonda.
Což znamená, že nepředjedu Stiga, pokud to udělám!
Ale Richarde, tohle nepomáhá.
Uf-uf. Uf-uf. Uf-uf.
Sakra, hodiny. Zatraceně.
Sakra!
Božínku, to se mi nepovedlo.
Nebudu to zastírat. Naboural jsem.
Ano, já vím. Viděl jsem tě vyletět.
Rozbil jsem auto.
Vždycky jsem to já.
Vždycky jsem to já!
Výborně, o Hammonda se už nemusím starat.
Dostaň ho!
Jo, chtěl bych, aby to Jeremy dokázal pro tým.
Jasně. Dostaň ho.
Blížím se!
Náznak vpravo, jet doleva.
Ano!
Co uděláš teď Stigíčku?
Ano, dostal jsem tě. Nacpal jsem tě tam.
Hněv se dere z každého
vlákna jeho bytí, protože pochopil, že to má za sebou.
Vítězství je moje!
Dobře. Až potkám Hammonda...
Nacvičím si výraz, který nasadím až potkám Hammonda.
Dobrá. Ale povídej, jaký je to pocit?
Skutečně předjet Stiga. Jak to...
No je to vlastně zvláštní, protože je to jako trik z Pána času.
Jako prostor a čas,
které se hýbou.
Jo, ale bylo to jako v tunelu?
Je slyšet...Sakra.
- Už se blíží. - Tady ho máme.
- Je... - Protože k tomu ještě nikdy nedošlo.
Ne, nikdy. Za celý jeho dosavadní život.
Nikdy ho nepředjeli.
Myslím, že má asi špatnou náladu.
Nebude asi... Chci říct, že nezná nálady.
Je to Stig. Je to jen... Řeč těla...
Ne, jeho řeč těla je špatná.
- Nevypadáme jako... - Ne, je v pořádku, je v pohodě.
Ne, je... Ach, je...
Jsem překvapen! To je...
On je...
- Pojďme... Pojďme se na to podívat. - No, nechce se mi... Prosím.
Asi mi v tom vymácháš čumák.
- Takže jsi oddělal tuhle část. - Ano.
A taky jsi oddělal... Všiml jsem si, že také tuhle část.
- Jo. - Tady také.
A dveře.
- Takže je čas se posunout dál. No... - Je to tak.
- Ano prosím. Mohl bys mne svézt... Ano. - Rád by sis zajel v BMW.
Ano, prosím.
Ale proboha.
To je dětinské ne?
Druhý den ráno jsme u snídaně
rozhodli, že další úsek naší cesty nepojedeme
autem s pánskou klobásou
namalovanou na boku.
Tohle je Toskánsko.
Snažím se přijít na to, jaké auto bychom tu měli používat.
Protože je to trochu jako New Labour,
milující, duchovní domov, znáš to, Tony Blair,
- Polly Toynbee, Melvyn Bragg, Sting... - Co bude pasovat?
Jo...
Hybrid?
Musíme splynout, musíme použít něco, co bude šetrné k životnímu prostředí.
- Jo, pojedeme hybridem. - Dobrá.
Budeme jíst bio zeleninu. A bahno.
Nebudeme tu používat mýdlo.
Budeme používat jenom listí.
Těším se na vyzkoušení nového životního stylu.
A tohle bude hybrid, kterým pojedeme.
Stromy objímající McLaren P1.
Nacházíme se vlastně na dálnici...
- V automobilu budoucnosti. - ...a jedeme na elektřinu.
To je 128 km/h.
Ani se nesnaží.
Lidé stále melou: "A co budete dělat, až budou všude auta na elektřinu?"
Tiše řídit jako šílenci.
No, je rychlejší než Golf GTI, a to jenom na baterky.
A když vás zvuk ticha znudí...
...zapnete jen soundtrack V8.
Dělá sakra dobré zvuky.
- Cítíš tedy krouťák? - Je opravdu rychlý.
U většiny aut můžete používat plný plyn
prakticky kdykoliv.
Ale u tohohle, prostě nesmíte. Když to uděláte,
musíte si být
docela jistí...
- Že máte před sebou velkou mezeru. - Jo.
Že jsou mezery všude kolem.
- Bože, to řízení... - Jo, cítím, jak tancuje.
- Naprosto... - Jo.
- Musí to být skvělý pocit ho řídit. - To teda jo.
Také to... Víš jak můžou nerovnosti supersport rozhodit.
Ale díky jeho použitému zavěšení ho prostě nerozhodí.
Jsem rád, že je skvělé ho řídit. Výborně.
Fakt, opravdu jsem rád, že to slyším.
Proč neřídím já?
No já ho ještě neřídil! Jsem na řadě.
No, včera jsi měl 540 koní
a naboural jsi. Tohle má 904.
Jo, ale nenabourám ho.
- Víš co. - Co?
Je fakt dobré.
Úplně jiný pocit, než z jakéhokoliv jiného supersportu.
- Úplně jiný? - Úplně.
Nevím, jaký je to pocit, protože jsem ho ještě neřídil.
Abych se pokusil ukončit Hammondovo sténání...
Necháš mne řídit, proto zpomaluješ?
Ne.
...Chtěl jsem se zastavit na vinici
na ochutnávku vína po slepu.
Hmm. Hmm.
- Červené. - Ne! Je bílé!
- Sakra. - Je mi líto, kámo.
Dobrá, zkusíme tohle, počkej.
Už to mám.
- Pivo. - Ne, je to červené.
- Vážně? Ale no tak! - Dobře, ještě jedno. Jedno.
No?
Tak co?
- Červené. - Ne.
No, skoro. Red Bull.
Ale byl bez cukru. Vidíš? Předhodil jsem ti prázdný.
Vážně? Red Bull?
- Hej! - Co je?
- Polykal jsi to víno? - Jo.
Nesmíš řídit!
Já si nic nedal.
Já naléval.
Ty jsi pil.
Nesmíš řídit.
To jsi udělal schválně.
Ne.
Nastup do auta. No tak, nastup.
Měli jsme ale malý problém,
na který jsem si právě vzpomněl.
- Au, moje záda! Nemůžu se dostat dovnitř! Nemůžu! - Nastup do auta.
- Prostě nastup. - Nemůžu.
- Nastup. - Nejsem... Koukni.
Au! Zase ta záda.
Naštěstí jsem zvolil do hotelu
tu nejbezpečnější trasu.
Jsi o dost pomalejší, než jsem si myslel. Je to docela dobré.
Takhle to teď bude celé odpoledne?
- Jenom říkám. - Bude?
Naštěstí bylo odpovědí...ano.
Ale no tak! Zoufale jsem ho chtěl zkusit!
Budeš moci říct, že jsi řídil McLaren P1.
Mysli na to.
No, dobrá práce.
Jen si to uvědom, ne, ani jednou jsi nenaboural.
Ano, dobře.
Víš co. Oslavím to
velkým talířem špaget Bolognese.
- No tak to hodně štěstí. - Ano, tady.
- Tady? - Jo, myslím že jo.
Příští ráno Jeremy naplánoval návštěvu
dalších starých baráků.
Ale já přišel s něčím o hodně hodně lepším.
Pokud to zahrnuje rallye,
- tak tě zabiju. - Nezahrnuje. Není to rallye.
Ne, ale Hammonde, je to nezpevněný povrch.
A to podle mne zavání rallye.
Neboj, je to něco jiného.
- Cože? - No, slyšel jsi
- o Mille Miglia (Tisíc mil). - Jo.
Tisíc mil skrz Itálii v něčem jako
Alfa Romeo z roku 1952?
- To budeme dělat. - Vážně?
- No, musel jsem upravit pár věcí. - Jakých věcí?
Vzdálenost.
Trochu jsem to zkrátil.
Jak dlouhé to je?
Čtyři míle. (6,4 km)
Takže je to Quattro Miglia.
Chytlavý název, to se mi líbí. Jo, to je ono.
- A bude to v Alfách Romeo z roku 1952? - Ne.
Pojedeme to
ve Ferrari.
- Opravdu? - Jo. Pojď za mnou. Pojď se podívat.
- Jaká Ferrari? - Podívej se. Pojď za mnou.
Tvůj vůz. Ferrari 355. Tady je.
Já vím.
Hned jsem viděl, že něco není v pořádku.
- Co je to? - Pod tím pláštěm je to Fiero.
Pohřbený pod designem Ferrari.
Je to Pontiac.
Jo. Jo.
Je to Pontiac,
který byl
někým koho opustila žena v garáži upravený,
aby vypadal jako Ferrari 355.
- Ano. - Auto, které jsem vlastnil.
Ale proboha. Dobře, nastartujeme ho?
- Jo.
Poslechni si to. Má povolený řemen.
- Je to V6. - Jo, je.
Takže po paměti, je to Fiero motor, jo?
Je, jo.
V6. Myslím že ty motory měly 140 koní?
Tak nějak.
Prostý nápis F355 Berlinetta vzadu
ho nezmění.
Když ti dozadu dám slova "Brad" a "Pitt",
neudělají z tebe Brada Pitta.
Ne, ale na okamžik by to někoho mohlo zmást.
- Chceš vidět moje? - Co je to?
Pojď se podívat.
- Testarossa. Jo?
Má na boku pruhy.
Všechny prvky designu tam jsou! Koukej!
Podívej na ten převis.
No, jo, byl velký v originále a je dokonce větší na tomhle.
- Hammonde? - Jo?
Promiň mi, ale tohle je samozřejmě z plastu, protože veškeré kit cars jsou.
Viděl jsi ten rám?
- Je vyrobený z... - Je to 4x2.
- Jo, je to... - 4x2. Je to dřevo.
No, je to jako Morgan ne? Jako kočáry.
Je to plot. S trochou plastu kolem.
- Co je tohle? - To je originální...
Originální Fiero mělo čtyřválec.
- 2,5 litru? - Jo.
Kolik to má koní?
92.
Takže je to 92 koňová Testarossa?
Ano.
Ach!
Testarossa. Čtyřválec.
- Světla. - Jedno funguje!
Pak jsem se rozhodl zjistit, jak daleko se člověk musí postavit,
aby vypadalo jako pravá Testarossa.
Kámo, vůbec, pořád to není Testarossa.
Ne, pořád ne. Myslím, že ještě dál.
Pár dalších kroků zpět.
No tak!
Odsud by to mohla být Testarossa.
Ano, ale taky by to mohla být telefonní budka.
- Ale... - Je mi líto, ale dokud to zabírá
pixel, nemůže to být Ferrari Testarossa.
Jo.
Jdeme na to. Zahajovací Richardův Hammondův čtyřmílový-šotolinový,
plastově-Pontiakovo-Ferrari kit car závod právě začíná.
Tre, due, uno... Vai!
A vystartovali jsme.
Ano! Mocná V6
dokázala skvělý start.
A čtyřválcová Testarossa byla ponechána daleko vzadu.
Jde o to, že jsem vždycky chtěl jet Mille Miglia.
Ale nikdy jsem nebyl pozván, protože jsem Birminghamský chcápek.
Ale i kdybych pozván byl,
neměl bych čas. Je to 1000 mil (1600 km). Trvá to věky.
Tohle. Quattro Miglia. Na to čas mám.
A pro diváky atraktivní, protože uvidí Ferrari
závodit způsobem, jaký není normálně k vidění.
Trošku klouzavé.
Žádné ABS, žádná kontrola trakce.
Vůbec žádné pomůcky,
jen čirá push-rod technologie.
Proč si Richard Hammond nikdy nevysní
motoristickou disciplínu, které by se mi líbila?
Jeremy ztratil kus auta.
Čekat, že tohle vydrží
čtyři míle je jako čekat, že falešné Rolexky,
které jste koupili za pětku
u stánku na trhu v Hong Kongu vyrdží
čtvero sprchování. Nevydrží. Rozbijou se.
Další kus auta.
Ale ne. Ztrácím výkon.
Hodně práskání. Velké práskání.
Pročisti si krk, auto! Pročisti si krk a jeď!
A zablokovala se nám zadní kola.
Jo, to není dobré.
A už ani ň.
Naštěstí byla 355 v hrozném stavu.
Motor se zavařil
a alternátor přestal alternovat.
Naneštěstí to ale bylo všechno opravitelné,
a o hodně hodin později
jsem dokázal dokončit Hammondův hloupý malý závod.
- Ano! - Dobrá práce!
- Čtyři míle! - No jo!
Čtyři míle dokončeny.
- Vytrvalostní výkon. - Mé trápení je u konce.
Ano!
Zvládl jsi to na druhou rychlostní zkoušku!
- Cože? - No zatímco jsi dokončoval
úžasný vytrvalostní výkon,
ty a tvé auto, první zkoušku, tohle je druhá zkouška!
- Co je druhá rychlostní zkouška? - Zatímco jsi byl pryč,
Zapracoval jsem na okruhu okolo těchto budov v tomhle
- krásném toskánském městě. - Dobrá, kolik kol?
Tolik, kolik dokážeš.
Cože, takže poslední, kdo stále pojede je vítěz?
- Jo. - Najedu do zdi.
Tady je mnou připravený okruh.
Skrz ohromující opuštěnou toskánskou vesničku.
Dobrá, je to tu.
Jde o to, že v normálním Ferrari byste to nedělali,
ale v těchhle ano. Je to lepší.
Jak jsem u všech hromů
skončil u něčeho takového?
Dobře, Skandinávský flick. To jsem ve Ferrari ještě nedělal.
Nic teď nevidím.
Slepý! A přehřátý a nešťastný!
Nic nevidím!
Jo, prach je na téhle zkoušce problém.
To z ní dělá unikátní záležitost.
Pak jsem měl nápad.
Když ho dohoním a vytlačím z dráhy,
tak prohraje, a to šílenství bude u konce.
To nepomáhá.
Nemá to být závod běžných aut.
Je to městský okruh.
Vrazím do něj! Vrazím do něj!
Ne! Ne! Ne!
Clarksone, to není demoliční derby. Jsem tu ve Ferrari.
Naštěstí jak jsme sbírali další a další kola,
opotřebení našich aut začínalo být znát.
Až nakonec Hammondova Testarossa
nápor nevydržela.
Vidím páru!
Nic z toho není dobré znamení. Ehm...
Myslím, že Hammondovo auto je zraněné.
Doufám, že je.
Ale no tak.
Vítězství je moje a chutná sladce.
Ale Hammond si myslel něco jiného.
Tohle ještě není konec.
- Ale proboha. - V srdci tohoto stroje
je prostý čtyřválcový motor.
- Opravdu? - V tuto chvíli je přehřátý.
Veškerý kov se roztáhl, zadřel se.
Jako když si hneš se zády ve tvým věku.
Nakonec vždy povolí.
-Opravdu? - Dopřej mu odpočinek. Kolečka do sebe zapadnou
a nastartuje. Víc dělat nebude.
Ne... Teď ne...
- Ale v... - Kdy k tomu dojde?
Já ten moment vystihnu.
To mi jde. Vím, kdy nastartuje.
Nastartuje.
Jestli nastartuje, tak se zabiju.
Naskoč!
No tak!
Ano! To je mechanický soucit!
Jsem se strojem za jedno.
Protože měl zaříkávač vzpínajících se koní pravdu,
závod pokračoval.
Pořád pokračuji. Stále kroužím další kola.
Prosím rozbij se. Prosím rozbij.
Po mnoha dalších kolech, bohové štěstěny
se na mne konečně usmáli.
Došlo k mimořádné nehodě.
Otočil jsem se.
Motor se zasekl v plných otáčkách.
Je zařazena jednička.
A spojku drží
koště a nemám potuchy
jak k tomu došlo.
Naštěstí ho ale na místě drží dvě lana
připevněná k těžkým předmětům.
Jeden je kolečko
s kusem betonu na korbě.
Ten druhý je tahle budova.
Co mne ale znepokojuje je tenhle malý oheň,
který vypukl pod tímhle lanem.
Kdyby se přetrhlo,
koště by bylo vytažené ven trakařem,
spojka by vylétla nahoru
a auto by se řevem vlétlo do tamhleté budovy.
Nemám ponětí jak tomu zabránit.
Jenom se tu vezu.
Přemýšlej Jeremy! Musí existovat něco, co můžeš udělat.
Ale ne!
- No, kámo, gratuluji, vyhrál jsi. - Co se stalo?
Neuvěřitelná nehoda.
- Opravdu tvrdě do zdi. - Ale ty jsi v pořádku.
Ne, vyvázl jsem bez zranění.
Neskutečné! Nevím jak k tomu došlo.
Ale byl jsem vyhozen ven a najelo do zdi.
- Udělal jsi to schválně. - Neudělal!
Úmyslně jsi
zahodil závod. Je to prázdné vítězství.
Večer byla v hotelu pro Hammonda dobrá zpráva
a doufal jsem, že mu zase vrátí úsměv na tvář.
- Máte špagety Bolognese? - Ano pane.
- Máte? - Ano.
Tak to si je tedy dám prosím.
Vlastně si dám také špagety Bolognese.
Jsou to tradiční špagety Bolognese?
- Výborně. - Konečně!
- Právě ji požádal o ruku. - To je romantické.
A-ha.
Výborně!
Ehm... Co to je?
- Špagety Bolognese. - Ne, to nejsou.
- Jsou. - Ale ne, nejsou.
Jsou. Jsou to špagety a klobása.
V Itálii jsou špagety Bolognese špagety s klobásou.
Koukej. Opravdová klobása.
Proč tomu neříkají špagety s klob...
- Nejsou to špagety Bolognese. - Přestaň už s tím jménem!
Jak by mohl... Když přijede Ital do Británie a objedná si
vařenou snídani,
nedáš mu vařenou labuť, ne?
Dáš mu slaninu a vajíčka.
- Není to v pořádku. Ne. - Sněz to.
- Není to správné. - Ale je.
Příští ráno jsme se probudili blízko krásného města Sieny.
A před hotelem nám producenti zanechali dvě auta,
která nás povezou v jeho úzkých středověkých ulicích.
Byl to nový Mini Cooper S, který vzal útokem Hammond.
A Audi S1, které tedy zbylo na mne.
Čekal jsem Fiestu ST a Golf GTI.
Aha, ty jsme řídili loni.
- Ó ano. - Takže to jsou jejich
- náhrady. - No, je to celkem zajímavé,
protože S1 jsem ještě neřídil.
A já neřídil Cooper S, takže...
Takže to bude cesta do neznáma.
- Ano, bude. - Tak to bude.
Věděli jsme jen, že Siena je králíkárna
tvořená z 6,7 milonu úzkých uliček.
V takovém městě na velikosti záleží a čím menší, tím lepší!
Malé je vždycky nejlepší.
A to mne trápí na tomhle novém Mini.
Je o 10 cm delší než jeho předchůdce,
který byl o 65 cm delší než originální Mini.
Takže není tak úplně mini.
Nechci znít jako něčí otec,
ale kdy mu přestanou říkat "Mini"?
Jako chlapovi vám říkají mnoho let
"mladý pane". Ale nastane den,
a musí nastat, kdy už vám nikdo neřekne "mladý pane", protože jím už nejste!
A možná kvůli tomu, že je tak velké,
potřebuje větší dvoulitrový motor s turbem,
který produkuje skoro 200 koní.
Pocit z něj je mnohem lepší, než jsem čekal že bude.
Pocitově fantastické.
Pocitově drahé,
což je v pořádku, protože je drahé.
S veškerou možnou výbavou, kterou má i tohle,
se stěží vejdete do 25 000 liber (825 000 Kč).
A má ještě jiné problémy.
Staré nové Mini, to předchozí,
mělo trochu komický nádech,
mělo masivní tachometr velký jako váš obličej,
a ovládání oken přesunuli na dveře.
Uprostřed má tuhle velkou kulatou věc,
ale není to ovládání. Je v něm displej.
Snaží se být jak rozumným, tak bláznivým.
Já na druhou stranu neměl žádné obavy týkající se Audi S1,
protože minimálně na papíře zní skvostně.
Normálně je hot hatch
normální hatchback s větším motorem,
a tenhle má skutečně stejný motor
jako Golf R.
228 koní, dvoulitrové turbo.
Ale také má
pohon všech 4 kol.
A to znamenalo odebrání standardní torzní tyče
a její náhradu víceprvkovou nápravou.
Což znamenalo přepracování
celé zadní části vozu.
To muselo stát Audi majlant!
Také má nastavitelné tlumiče a šestistupňovou manuální převodovku.
Takže se díváte na kompaktní,
228 koňové čtyřkolkové turbo Audi.
Je tedy možné, že by
bylo Quattro zpátky?
Abych to zjistil, zavolal jsem Hammondovi
a navrhl závod.
Hammonde, navrhuji určitou formu soutěže.
Výborně! Je to rallye?
Ne, není to rallye.
Zamysli se nad tím, obě auta jsou auta na rallye.
Originální Mini Cooper a Audi Quattro.
- Výborně... - To bylo před miliony let!
Tohle jsou teď městské kapesní rakety. Takže navrhuji
závod
do středu Sieny. Dobře, první na Campo vyhrává.
Co je Campo?
Campo je něco jako náměstí uprostřed města,
jenom to není náměstí. Mívají tam koňské dostihy.
Cože, takže je tam tráva?
Ne. Je dlážděné.
Ehm... To je jedno, poslouchej, dobře. Kdo bude poslední,
oblékne si bílé tříčtvrteční kalhoty
na celý den, OK?
3, 2 ,1...
Start!
Výborně. Hammond jede špatně.
Takže hledám dlážděnou dostihovou trať
na náměstí, které není náměstím
a když prohraju,
budu mít na sobě celý den tříčtvrteční bílé kalhoty.
Můj život je divný.
Takže. Pěkně popořadě. Vše nastavím na
dynamický mód. Tady to máme.
To ztvrdne... Ale ne. Všechno neztvrdne.
Zavěšení se stane naprosto tuhým...
Měli by to nazvat skok-matic.
Zpět na auto.
A teď jsme ztratili ostrost.
Také nezrychluje tak,
jako Golf R. A nevím, čím to může být. Chci říct - je menší.
Proč není rychlejší?
Takže Mini bylo příliš velké,
Audi bylo celé špatně a oba jsme vjeli
do Sieny z úplně jiných směrů.
Myslím, že je to přímo v centru.
Dívám se na svoji velkou navigaci,
Která dokáže započítávat i počasí.
Co ale nedokáže je najít Campo de... Ať už se jmenuje jakkoliv.
Zjistili jsme tedy, že S1 je v dynamickém módu skákavá
a nevýrazná v auto módu.
Ale za 25 000 liber je alespoň drahá.
A ne že byste platili za čtyřkolku,
protože většinu času je to předokolka.
Jen v čiré nouzi
je polovina výkonu směrována na zadek.
Mezitím Hammond zažíval také určité potíže.
Měl jsem si vzít malé auto
a ne Mini. Ach...
Nedokážu to. Ach...
- Jeje! Sakra, Mojžíši!
Pardon. Byl jsem trochu roztržitý.
Ach... Dobře.
Dobrá.
Auta jsou v Sieně samozřejmě zakázána, kromě těchto.
V Itálii můžete mít zákonů kolik chcete,
ale jen potud, pokud nejsou prosazovány.
Chápu, co měli producenti na mysli,
když věděli, že budeme v okolí Sieny,
"Malé auto. Mini. Loupež po italsku".
Mám k tomu pár poznámek. Kdyby Loupež po italsku dělali v tomto autě,
skončili by v první scéně,
protože by se auta v tunelu zasekla.
Je velké!
Deset minut po startu a nedá se mluvit o závodě
ale spíš o přežití.
Ne. Vpravo. Tam už jsem určitě byl.
Jezdím v kruzích!
Co kdybyste tam bydleli? Jak byste lidem vysvětlili cestu?
"Je to vysoká hnědá budova naproti vysoké hnědé budově."
"Vedle pár vysokých hnědých budov."
Ale tak to tady vypadá všude!
Ztracen...
Někteří lidé jsou docela staří.
Mám podezření, že se snaží najít cestu ven celý život.
Tohle není Campo.
Je to náměstí, ale ne to, které hledám.
Sakra, slepá ulička. To není dobré.
Použiji ručku.
Ano! Funguje to!
A je to běžná ruční brzda, ne elektrické tlačítko.
Ach! Auta!
Lidé. A tak podobně. Opravdu nebezpečné.
Scusi, potřebuji skrz.
Je to beznadějné, budu... Počkat, to je velká budova.
To je ono.
Cedule jsou správně. Jednak to není náměstí.
Zadruhé je to dlážděné,
zatřetí tu je Jeremy zatracený Clarkson.
Kde je?
Ale ale! Hammonde...
- Ahoj. - Přemýšlím... Zítra
budu mít já na sobě modré kalhoty, které jsou až k zemi.
Jo, no a co. Vůbec mi to nevadí.
Protože jsi... Jak je to slovo? Už vím!
- Prohrál. - No a co. Je mi to jedno.
Jsou to špagety Bolognese?
Ano, jsou!
- Ano, jsou. Vynikající! Mňam! - Dobře, chci taky.
Ale tady se nejmenují špagety Bolognese.
- A jak se jmenují? - Jmenují se...
Ya-yam-a-balenda.
- Ya-yam... - Ya-yam-a-balenda.
Ya-yam... Dobrý den, ano,
no, ya-yam-a-balenda...
Prosím...
Ya-yam...
A-balenda.
- Ty jsi ale úplný pitomec.
Ty dětinský...
Jsi dospělý muž!
Protože ani jeden z nás si své auto úplně neužíval,
nechali jsme je na Campu
a vydali se hotel hledat pěšky.
Víš že jim trvalo 300 let postavit ji?
Nemám zájem.
Ale když si představíš, že začneš stavět katedrálu
v roce 1714 a dokončíš ji dnes,
vše by bylo úplně jinak, když by rostla do výšky.
- Nemám zájem! - Skleněná střecha...
Druhý den ráno se Hammond vynořil z hotelu
vypadajíc směšně.
Ale ne tak směšně, jak vypadal, když nasedl do auta, které si vybral.
Nový Chevrolet Corvette Stingray.
Takže si to pojďme ujasnit.
Pojedeš odsud ze Sieny...
- Mmm-hmm. - ...do Říma.
V Chevroletu Corvette v tříčtvrtečních bílých kalhotách?
Ano. Dobře, za kalhoty můžeš ty.
a je to 240 km,
je to skvělé auto. 240 km v Corvettě bez střechy
mne opravdu netrápí. Jsem naprosto spokojený.
Sbohem!
Ach! To je dokonalost!
6,2 litrový americký V8 bručoun.
Až na moje gatě,
jsem dnes hodně šťastný chlapec.
Ne, ne, ne, já jsem dnes šťastný chlapec,
protože jedu v Alfě Romeo 4C.
Slunce svítí.
A jsem na cestě do Říma.
Vše v tomto autě, každičký detail,
byl navržen tak, aby byl lehký.
Šasi je například vana z uhlíkových vláken,
stejná, jakou máte ve formulu 1,
nebo v McLarenu P1.
Váží 65 kg.
Celé auto váží 900 kg.
A to znamená, že nepotřebuje velký motor.
A proto,
umístěn hned za řidičem, je malý
1,7 litrový motor s turbem,
který vyvine pouhých 237 koní.
Což nezní jako moc,
ale v peří, to mi věřte,
je to dost.
Je o tolik lepší než Corvetta.
Hammonde?
Ano?
Vlastníš zbraň?
- Proč? - Našel jsi tu malou přihrádku
za navigací?
Tady je.
Ano, našel.
To je místo na pistoli a Bibli.
Podporujte vojáky, Bůh žehnej Americe.
Vím, že se mi bude vysmívat.
Podívejte na toho pitomce.
Vidlák z Birminghamu,
s "emerickým" V8 motorem...
Ale ví stejně dobře jako já,
že tohle není žádný hrubý primitivní americký tank.
Je to moderní auto, je celé nové.
Jediné dvě součástky
z předchozího modelu Corvetty
jsou odvzdušňovací ventil ve filtrovacím systému
a u kabrioletu západka střechy,
to je vše. Jinak je to úplně nové auto.
Od lidí, kteří poslali člověka na měsíc.
Také je rychlé.
V8 nyní nabízí neuvěřitelných 460 koní
a maximálku
304 km/h.
Horlivý ukázat Hammondovi, že nic neví,
jsem tu zastavil,
v centru Říma,
abych mu dal lekci.
- Takže tohle je Řím? - Jo.
Myslel jsem, že je plný starých věcí.
Ne, ne, Koloseum a takové ty schody, to je všechno
na takovém jako předměstí, kam jezdí turisté.
Tady jsme ve skutečném centru.
Tohle je centrum Říma?
Ano, proto nebyl postavený za den,
protože museli postavit tohle, trvalo to věky.
- Jel jsi ho někdy? - Ne.
- Takže jsi tu nikdy neboural? - No, ne, nikdy jsem ho nejel.
Nechceš zkusit jedno kolo
centra Říma
bez nehody?
- Zkusím to. - Zkus to.
Vyzkouším to.
- Vyzkoušej. - Ano.
- Ach! Sedačka je horká. Opravdu horká. - Vážně?
Opravdu horká, ale přesto ti řeknu.
- Co? - Je to centrum města, ne?
- Ano. - Dobře, v tom případě,
znáš pravidla, střechu nahoru.
A jo, nechtěj aby lidé viděli ty kalhoty.
Vidíte? Americké inženýrství.
- Pár AKček, M16ka. - Drž hubu.
A leták "volte republikány".
Správně dámy a pánové,
nyní uvidíme
jestli Richard Hammond zvládne zajet kolo závodní dráhy
aniž by naboural.
A tady jede.
Vydej tu sílu!
Takže tady je taková mírná zatáčka vpravo, najedu si doleva, připravit.
Asi tak tolik zatočení,
políbit vrchol.
Aha, je to zatáčka se dvěma vrcholy.
To je pěkné, je to, je to...
Jako být Jamesem Mayem. Je to uklidňující.
Nevím, proč se mu za to posmíváme.
S Hammondovým dostatečným náskokem
jsem vyrazil v Alfě.
Protože 4C je čtvercová,
stejně široká jako dlouhá,
drží prostě neuvěřitelně.
A protože prakticky nic neváží,
nic vás nestahuje mimo limit,
můžete zatáčky projíždět rychlostmi, které matou mysl.
A teď,
šikana.
Pocit z řízení tohoto vozu je...
Je úžasný.
Jsem do něj úplně a naprosto zamilovaný.
Á, zdravíčko, tady je Richard Hammond.
Ano!
Sežer mou Alfu!
To budu ignorovat.
Nenechám se k ničemu strhnout.
Jedu podle mých možností.
Jeden z, no,
motoristických časopisů,
aniž bych jmenoval, řekněme jen,
že začíná na "Au" a končí "tocar",
tvrdí, že s 4C nemůžete smykovat.
Ehm, a co bylo tohle?
Ach Bože, tady je cílová čára.
Zvládnu to.
Tamhle je, Richard Hammond skoro zajel celé kolo,
zpomalím a vychutnám si ten okamžik.
Ó ano, sledujte.
A jsem přes čáru!
Dobrá práce kámo, to je...
Jsem vlastně ohromen,
protože má spoustu koní a tys to zvládl.
Hammond, znuděný řízením jako Kapitán Šnek,
rozhodl, že je konečně připraven uvolnit otěže jeho V8.
A start, start, start, start...
Pro roztomilé není náhrady.
Kolik má? 256 koní na tunu.
Já mám 302 a to je víc.
To jsou fakta!
On má maximálku 256 km/h, já mám 304 km/h.
Pryč z cesty, hmyzáku
ve tvém prťavém malém autě.
No tak!
Ne!
Toto předznamenalo začátek bitvy Davida s Goliášem,
nevídané od dob, kdy Mini dávalo na frak Fordům Falcon
v britském šampionátu cestovních vozů.
Hammond ve své Corvettě,
ničí deštný prales,
zabíjí lední medvědy
a
má na sobě bílé tříčtvrteční kalhoty, což,
což jsou příšerné zločiny.
Tohle je zatraceně dobré auto.
Ano, je ohromné.
Ale, Bože, jak se o sebe dokáže postarat.
Je to úžasné. První část této trati
je docela teritoriem Corvetty,
ale druhá část, kde se teď nacházím,
ta je stvořená pro Alfu!
Nikdy nebude předjíždět vnitřkem.
Nemůže.
No tak, Alfičko!
- A podívejte, kdo projíždí. - No teda!
- Zatraceně! - Máš to!
Teď jsem zpět na rovince.
Má dobrý základ.
Pořádná rychlost na rovinkách.
Big Mac je na rovinkách rychlejší, než bagetka.
Po mnoha a mnoha kolech,
Hammond rozumně rozhodl,
že bychom měli zajet do boxů.
Když budeme takhle pokračovat,
nabouráme.
No, leda tak ty.
Cože? Každopádně,
- Nemám tušení. - Cože?
Rád bych zjistil, které z nich je rychlejší.
A nejlepším způsobem je použití vědy,
a k tomu je nejlepší použít Stiga.
Posadíme ho do obou aut,
zajede měřené kolo,
a tak dostaneme konečnou odpověď.
Které z těchto tak rozdílných aut
je na tomto okruhu nejrychlejší.
Takže po mne chceš, abych odevzdal klíčky
k tomuto nejhezčímu malému autu, které jsem kdy řídil
- Stigovi? - Opravdu jsi mu propadl.
Ano, propadl.
- Budeš je muset odevzdat. - Ne, ale jsem vážně,
bez legrace, docela zvědavý, jak to dopadne.
Protože bych chtěl vědět...
Vím, že v první půlce trati bude Corvetta rychlá,
v druhé je rychlá Alfa.
Protože druhá půlka je Alfaland.
Souhlasím. Najděme ho
a donuťme ho to udělat.
Mezitím, kdy jsme opustili boxy
a dostali se do velína,
Stig byl připraven s Corvettou
na startovní čáře.
- To se mi líbí. - Mně také.
Mohli bychom tohle všechno mít na naší dráze?
Je tímhle vidět lidem do ložnice?
- Ano, Jeremy. - Opravdu?
Ne. Vlastně...
- Tamhle je. - Jo! Ach, ach, ach...
Bože, jede hodně rychle.
Jsem opravdu fascinován tím,
- které z nich bude rychlejší. - Moje.
Je to prostě divné, protože je to,
to kde teď jsme, budoucnost a minulost
se sešly na souboj.
Nejsem si jistý, jestli to trochu moc nezveličuješ.
Je to ale tak. Corvetta je tak trochu poslední minulostí.
- Jo. - A Alfa je...
Všechna auta se budou muset dělat jako Alfa.
Výborně, takže je v cíli s Corvettou.
Což znamenalo, že byla na řadě Alfa.
No tak, Hammonde, vypadá líp než to tvoje.
- Hmm, ne. - Uznávám,
že vypadá hodně dobře.
Tvůj tlusťoch z Kentucky na tom autě hodně dobře zapracoval.
Ale jsou to v konečném důsledku tlusťoši z Kentucky.
Tohle bylo navržené inženýry z Milána.
Jedině je to hezký malý objekt,
ale stejně tak by to mohly být hezké mentolky.
No a je to, je v cíli.
- Je v cíli? Zajel to za... - Jo, jo.
Ano, dokončil to. A máme to. Tak teď čekáme na časy.
Čas Alfy.
Čas Corvetty.
Dva celých...
- Dva... - Ne, vážně?
- Jo, vidíš. teď vidíš... - Je to?
Jo, to je.
Takže všechen ten výkon navíc...
No, jo...
A oba jsme na dvou minutách.
- Musíme být v rozmezí 9 sekund. - Můj čas...
- Moje číslo je méně než pět.
- Moje též.
Dvě minuty,
tři...
- 1,6, ano! - Ach...
- Ale to je celé. - 3,4.
- A to je... - 2:03,4.
2:01,6.
- Je o 1,8 sekundy rychlejší. - To není špatné ne?
Je to úžasné.
Každopádně teď musíme s auty zajet
na předměstí Říma s těmi starými věcmi.
S těmi co jsem viděl v telce.
Ano, víš co, ty věci, co
- turisté, turisté... - Jo.
- Dobrá. - Tak tam zajedem
a přespíme.
- Musím je mít pořád na sobě? - Ano.
Ten večer jsem se cítil velmi šťastný,
že jsem ukázal orangutanovi jeho místo.
Ale když jsem vjel na předměstí Říma
s těmi starými domy a věcmi.
okamžitě bych si to s ním vyměnil.
Každičké auto v Římě
je malý šedý pomačkaný hatchback.
Taková prostě jsou.
Nejsou to červené americké otevřené sporťáky.
Musíš uznat, že máš sem nepasující auto.
Nemůžu tvrdit jinak.
Mohl bys jet do hotelu jinudy?
Ne, jedu vedle tebe schválně,
aby lidé věděli, že jsme tu spolu.
Jsem jeho kámoš. Jsem tu s ním.
Tohle auto patří do Říma
stejně jako svíčka na dort k narozeninám.
Corvette patří do Říma
jako hovínko na narozeninový dort.
Další den Hammond trval na výměně vozů.
A protože jsme měli jet na pobřeží Amalfi po různých silnicích,
přešli jsme na dvě auta, která dokážou různé věci.
Mercedes AMG třídy A
a VW Golf R.
Obě mají dvoulitrový motor s turbem,
německou kvalitu zpracování,
a pohon na všechna čtyři kola.
Jsou to asi
nejžhavější hot hatche,
které kdy byly vyrobeny.
To je lepší pocit.
Zapadám sem,
jsem v Římě a dělám, že jsem Říman,
a to je dobře.
Chápu, proč jsi potřeboval změnu
na šedý hatchback, ale proč jsem potřeboval změnu já?
No, máš rád rychlý Golf.
Alfa byla v pořádku, kde je?
Vrátil jsem ji člověku z Alfy Romeo.
Takže už ji nikdy neuvidím?
Ach Bože. Budeš kvůli ní truchlit?
Co když ji bude řídit někdo jiný, kdo na ní nebude milý?
Co když ji bude řídit někdo jiný a jí se to bude líbit?
Ne... Ne...
Přestaň říkat takové věci.
Potkali se v Římě.
Byl to velký ošklivec.
Ona byla malým výstřelkem Alfy Romeo.
A navzdory všem očekáváním,
se dali dohromady,
a dali si to.
A pak jednoho dne zmizela
a velký opičák byl smutný.
Měl jsem 4C rád...
S Jeremym stále truchlícím za Alfu
jsme opustili Řím vstříc 240 km dlouhé cestě na jih
na pobřeží Amalfi.
Tohle je úplně první hot hatch Mercedesu,
kde se prostě podívali na hot hatche a řekli si: "Dobrá,"
"muzí být výkonný a rychlý a dizkrétní"
"a ztylový, nenápadně."
A prostě vyrobili ultimativní hot hatch.
"Tady ho máte, udělali zme ho."
355 koní ze skromného dvoulitrového
motoru s turbem,
pohon všech čtyř kol, sedmistupňová dvouspojková převodovka,
z 0 na 100 za 4,3 sekundy,
maximálka omezena na 269 km/h. A je to.
Zoutěž jzme vyhráli.
Ale Mercedes stojí skoro 38 000 liber (1,33 mil. Kč),
o 7000 víc než Golf. (245 000 Kč)
Ale je opravdu o tolik rychlejší?
3, 2, 1, start.
Ne. Vidíte to? Prostě upaluje pryč.
Jo, tohle je rychlejší.
Ale má 297 koní.
Což je hodně na dvoulitrový motor.
Kde jich sakra sebrali v tom tvém 355?
355 koní z dvou litrů!
Na hatchback je to až směšně hodně.
S vědomím předčasného ukončení loňského výletu
jsme se uklidnili do stavu mírné projížďky.
Ach Bože, ať si nevšimne té sopky,
nebo budeme zbytek dne
tupě zírat na šutry a podobně.
- Hammonde? - Ach.
Je tamhle to Vesuv?
No, ne. Není.
Ano, je, a to znamená, že jsme blízko Pompejí.
Prosím nenuť mne trávit odpoledne postáváním
a tupým zíráním na kameny.
Donutil jsi mne řídit kit car,
já tě donutím zajet do Pompejí.
Naštěstí ale
bylo v Pompejích trochu moc turistů.
Hammonde, možná jsem to trochu přehnal.
Aha, skvělý nápad tohleto.
Což znamenalo, že naše vyhlídková jízda nebyla možná.
Děkujeme vám za sledování.
Strašně vás miluju.
Andrew, dej mi ruku.
Nejsem Andrew.
Díky za sledování pořadu.
Myslí si, že se jmenuji Andrew.
A to znamenalo, že jsme s Andrewem byli rychle zpátky na cestě do Sorrenta.
Nicméně producenti
nás pak donutili zastavit,
abychom se věnovali propagační činnosti
na tom nejhorším místě.
- Proč sis nepřečetl ten text malým písmem? - Proč sis ho nepřečetl ty?
Dámy a pánové, poháněni před kameru
malým písmem v jejich smlouvách...
Protože právníci BBC jsou lepší než ti naši,
přišli jsme vám říci o našem novém D...
- V-D... - Našem zbrusu novém Top Gear DVD, jmenujícím se
Top... Jak že se jmenuje?
Naše zbrusu nové Top Gear DVD se jmenuje
"The Perfect Road Trip 2."
A tady je jenom pár věcí...
Počkat, to je moc, že ano?
Jenom kdyby vás zajímalo...
Jenom kdyby...
- Jo, wow. - Letos jsme se na naše zbrusu nové DVD
dost nadřeli,
abychom napravili všechno, co se pokazilo...
- Kapela začala. - Kapela začala.
Zabij mě.
- Kapela se jmenuje... Aha... Kanón... - Kanón.
Aha, a je to, to to vysvětlilo.
- Myslím, že to je nejlepší místo co kdy bylo. - Skvělý.
Ahoj obchode BBC!
- Právě vychází... - Jenom jeden obchod?
- Cože? - Jenom jeden obchod?
Zdravím v obchodě Mirror, právě vychází...
Zdravím v obchodě Sun Motors, právě vychází...
Zdravím v Blinkboxu, nemám opravdu tušení, kdo jste, ale právě vychází...
- Zdravím, Nile, právě vychází... - Jmenuje se Amazon.
Zdravím, iTunes, právě vychází, trocha exkluzivní akce
z našeho zbrusu nového Top Gear DVD.
"The Perfect Road Trip 2."
- Bum! - Jsem připravený táhnout.
Je výbušné!
- Střih. - Je to nejnepovedenější.
- Bum.
Se splněnými smluvními závazky
jsme se usadili, abychom si promluvili o autech.
P1.
Ten je nejlepší.
- Ano. - Ne, vážně. Prostě je.
Podívej, nic nenamítám k tomu,
jestli je rychlejší nebo pomalejší než 918, ale...
Jo, byl jsem oslněn, jsem ohromen.
Je to pocit jako z ničeho jiného.
Velké překvapení, no, Corvetta Stingray,
o které vím, že se ti tajně líbí.
Ne, nelíbí se mi tajně.
- Corvetta se mi líbí veřejně. - Ano.
Takže, Corvetta je dobré auto, ale...
- No tak člověče. - Ne, chci říci, že jsem...
Je to tu...
Auto, které bych si odsud vzal
a šťastně vlastnil a žil
v chaloupce v Devonu a choval husy je
- Alfa 4C. - Možná s ní chodil parkem
a brodil se podzimním listím.
Nemohu najít slova pro to, jak moc se mi to auto líbí.
Tamhle někde za tou sopkou
se 4C volně pohybuje...
- V rukou jiného muže. - Co vám mohu donést, pane?
Ano, dal bych si, no...
Jo, ragú, prosím.
- Proč ragú? Dáváš si ho pořád. - Ragú...
V Anglii tomu říkáme špagety Bolognese.
Měl jsi ho každý den.
Já vím.
A je to... Cože, je to stejné. Jako že rajčata a maso a...
Jo, jo, jo. Jedl bys to říkal by sis:
"Tohle jsou špagety Bolognese."
Takže ty sis dával, v podstatě, špagety Bolognese,
každý den našeho výletu.
Řekl jsem, že si dám ragú. Tys řekl: "Fuj, to zní odporně."
Ale proč tomu neříkají špagety Bolognese?
- Protože se to jmenuje ragú. - Proč se to jmenuje ragú?
- Proč bys říkal... - Ragú jsou
špagety Bolognese, ano?
- To... To samé.
Proč jsi... Proč neříkáte špagety Bolognese?
Protože jsi měl špagety Bolognese. To je klobása.
- Je to hrozné. - Není to hrozné.
Další ráno jsme čelili vynikající
16 km jízdě po pobřeží směrem ke Capri.
A ani jeden z nás nevymyslel jediné moderní auto,
které by zachycovalo ten okamžik.
A tak jsme šli do těchto dvou klasických Alf Romeo.
Touring Spider z roku 1962
a Giulia Spider z roku 1963.
Ach! Myslím, že jsme nemohli vybrat lépe.
Absolutní důkaz toho, že správné auto
na správném místě ve správnou chvíli může přispět k dokonalosti.
Tenhle úsek silnice bychom mohli projet sem tam
jakýmkoliv moderním autem, které jsme kdy řídili.
Ale chtěli jsme něco speciálního, a jemine, máme to.
Alfy.
Alfa Romeo 4C by našla kořeny
až v tomhle autě, modelu Giulia Spider.
Tohle je sen, na jehož základě jsou stavěny všechny motoristické sny.
Vím, že vidíte malého muže z Birminghamu
v zapůjčeném italském autě.
Ale obrázek v mé hlavě je úplně jiný. Clark Gable.
Dokonce i Jeremy to zkouší v jeho autě.
V mé hlavě jsem Edward Fox. Já jsem Sofia Loren.
Jsem Grace... Ne, nejsem Grace Kelly. Zabila se pádem
ze silnice velmi podobné této.
Je to legrační ne? Můžete plout krásnou scenérii,
dívat se na ní a obdivovat ji, anebo se v takovémhle autě
stanete její součástí.
Má láska k autům se zrodila z obrázků jako je tenhle.
Horská silnice, Alfa s plátěnou střechou, modré nebe, moře.
Vážně je těžké si představit, že bych mohl být v autě šťastnější,
než jsem právě teď.
Pak jsem si vzpomněl že vlastně něco chybí.
Je čas pustit Monro, teď.
Tohle je perfektní základ perfektního výletu.
Brzy jsme dorazili do hotelu, odkud bychom měli vyplout na Capri.
A oslavili to skleničkou limonády a tenisem.
Sakra!
Ani jsem ho neviděl.
To bylo vzrušující.
15:láska, už nikdy se mi nevrátí, že ne? Dobře provedeno, dobře zahráno.
- Jo, já vím. Na zdraví, kámo, díky. - Jo.
Dobrá hra.
- Nedá se to vrátit. - Ne, ne úplně.
Po našem epesním 28 sekundovém zápase
jsme si dali další limonádu a hádku.
Tak dobrá limonáda! Nikdy jsem nepil lepší.
Úplně nejlepší, jakou jsem kdy ochutnal.
Hmmm.
A dnes odpoledne budu řídit
třílitrové Capri na ostrově Capri.
Počkej. Ne, existuje jenom jeden třílitr.
- Já vím. - Aha, a proč bys ho měl mít ty?
- Protože si můžeš vzít 2,8. - No, ty si vezmi 2,8. Já bych radši...
2,8 má vetší výkon.
2,8 je výkonnější a ty máš rád výkon atd.
Ano, já vím, ale třílitr má karburátory, tvoje, ty...
Já chci třílitr, protože...
Máš vstřikování?
Nechci vstřikování. Chci auta, je to klasické auto.
Ne, ne. 2,8 je klasika.
Víš, že chceš Capri 2,8.
- Ne. - Ale chceš.
Nechci.
A tak jsme vymysleli plán.
Stane se tohle.
Vezmeme si motorové čluny. A zazávodíme si na Capri.
A ten, kdo tam bude první, dostane třílitr.
Jo, můžu to říct otevřeně? Byl to jeho nápad.
Napadlo ho to, protože já neumím řídit loď.
No, to je tvůj problém. Na to jsi měl myslet.
No, byl to tvůj nápad. Já bych závod lodí neplánoval.
Napadalo nás to dohromady.
Ne, nenapadlo. Tebe to napadlo, protože já neumí řídit loď.
Není to složité.
Naneštěstí to pro muže z Birminghamu složité bylo.
- Jsi připravený? - Ne, nejsem.
Proč ne?
Nevím, jak s tím zacházet.
Máš dva plyny, je tam vpřed a vzad.
Máš dva šrouby. Máš klapky na vyvážení.
Když budeš přidávat, příď bude chtít stoupat, tak dáš klapky dolů,
a to příď sníží a vyváží tě to do roviny.
Nejsem v letadle. Proč mám klapky? Ty jsou přeci v letadlech.
Jsi připravený?
Ne, pořád ještě nejsem připravený.
To řízení, je pravda, že na lodi se otáčí na druhou stranu?
Když chceš doleva, točíš doprava.
Ano, to je pravda. Ten člověk je idiot!
Dva plyny, to jsou tyhle páky. Vpřed je vpřed, předpokládám.
Tohle James Bond nedělá, když se nalodí na motorový člun.
Prostě vyrazí!
Jsi připraven? Tři, dva, jedna. Start!
Ano!
Bože, tomu říkám motorismus.
Bojím se.
Vypustit výkon.
Je to nervy drásající.
Chci řídit to třílitrové Capri
na Capri. Nechci tu 2,8.
Tamhle jsou velké vlny. Ty nemám rád.
Proč tu jsou? Sakra!
Je to strašné!
Bojuje, ano, je hodně, hodně vzadu.
Upřímně řečeno je z něj skvrna.
Tady Hřmící jezdec jedna, volám Nevhodného čápa,
jak to jde?
Tak se má loď nejmenuje.
Dělám 2,3 na každém. Co ty?
Netuším, o čem mluvíš.
Podívej se na otáčkoměry ty zatracený pitomče!
To se mi nelíbí. Ach můj Bože!
Vítězství je moje, třílitr je můj.
Jediným problémem bylo, že ostrov, ke kterému jsem závodil,
vůbec nevypadal jako Capri.
Takže, Capri, to není on.
Ani ten. To je rozhodně Itálie.
Někdo ukradl Capri, chybí tu.
Je pryč!
Zatímco Jeremy byl zaměstnán řvaním...
Myslím, že tamhle to je Capri!
...Byl jsem si čím dál tím jistější.
Budu upřímný, není to až tak složité.
Prostě tak nějak
dáváte tyhle věci vpřed a znáte to...
A než jsem se nadál, tak jsem ho dohnal.
A závod byl zpět.
S Capri pevně v dohledu,
se jednalo o závod v přímce až do cíle.
Panečku, docela teď zrychlil.
Jdeme na to, sprint do cíle.
Ó ano!
A pak jsem kupodivu
začal ztrácet vedení.
Co jsi to udělal!
Rychlost!
Ach Bože! Jak se tohle stane?
Myslím, že má loď má výkonnější motory.
Cílovou čárou byl přístav.
Což jsem zapomněl Hammondovi sdělit.
Vítězství je moje, jenom moje!
Kam se řítíš?
Do přístavu. Kam ty?
Proč není označený proboha?
Tím nastal čas se přiznat.
Hammonde, víš kolik má tvá loď koní?
Ne, kolik?
500.
No páni, kolik máš ty?
700.
Ale no tak!
Podvádění...
Trajekt, ohromný trajekt.
Nakonec, poté co Hammond našel člověka, který mu pomohl zakotvit...
Radši dozadu, radši dozadu.
...nám byly ukázány naše Capri.
- Jsou krásná. - Nádherná auta.
- To je ono, Hammonde. - Jo.
To je ono. To je zhmotnění mého snu.
Vlastně jsem rád, že mám tohle.
Protože tohle pro mne zní lépe.
Protože jsem mladší než ty, takhle myslím.
Faktem je, že máme oba Capri a jsme na Capri.
Tohle bude nejlepší odpoledne v historii!
Dokázali jsme to.
- Poslechni si to!
Sladká hudba z Dagenhamu!
O pár set metrů dále...
Bohužel byl náš dokonalý výlet opět
předčasně ukončen.
To dělá to auto.
Já nechtěl. To on. Nechtěl jsem... Já jsem ne...
- Nikdy neřídím. - Hammonde, pšt!
Přes...
Jeremy pak na policisty mluvil italsky.
Což vše ještě zhoršilo.
O dost.
Ty jeden totální pytlíku!
Mohli bychom dostat čaj?