Normální úterý v Británii.
Náznak mrholení ve vzduchu a doprava je zamrzlá.
Víme, že řízení má být zábavnější než takovéhle.
Víme, že auta mají být zábavnější než takhle.
Proto jsme se rozhodli vám věnovat hodinu a něco úniku ke snům
o dokonalých cestách a bezvadných autech.
Jo. A tak neuděláme nic jiného,
než že všechny rozčilující věci zapudíme,
práce na silnici, Peugeoty, radary...
- Jamese Maye. - Jo, toho se zbavíme.
Vždycky nás zdržuje.
A tím se dopracujeme k perfektnímu výletu.
Jeremy kupodivu trval na tom, že budeme startovat tady v Benátkách,
kde jsou všechny ulice plné vody.
Proč jsme v Benátkách?
Protože jsem chtěl řídit Riva Aquaramu.
Proč?
Protože je to nejkrásnější věc, co kdy byla vyrobena,
a protože má dva osmiválcové motory.
OK, startujeme v Benátkách, protože chtěl řídit... Cože to je?
- Riva Aquarama. - Riva Aquaramu.
- Nejkrásnější výrobek všech dob. - Nejkrásnější výrobek všech dob.
a má... dva osmiválcové motory?
- Dvě V8. - Dvě V8!
A odtud se vypravíme na cestu skrz Itálii,
Francii, až do... Kam jedeme?
- Pau. - do Pau... Pau?
Proč jedeme do Pau?
Protože tam se konalo úplně první Grand Prix.
- V Pau? - Jo.
- Nikdy jsem o něm neslyšel. - Okruh tam pořád je.
Zajedeme si úplně první Grand Prix okruh.
To je jedno. Odsud až tam projedeme po dálnicích,
horských silnicích, etapách rallye, závodních okruzích a městy.
A vždy zvolíme takový prostředek, o kterém jsme přesvědčeni,
že je dokonalým způsobem dopravy.
Bude to skvělý týden.
Perfektní počasí, perfektní začátek, perfektní loď, perfektní všechno!
- Perfektní. - A bez Jamese Maye.
To je víc než perfektní.
V následujících sedmi dnech nás naše snaha o dokonalost
povede z Benátek vstříc italským jezerům.
Odtamtud na jih ke Středozemnímu moři,
na projížďku po Francouzské riviéře do Saint-Tropez.
Pak se opět vrátíme do vnitrozemí směrem k cílovému bodu v Pau.
Vypadáme jako Tubbs a Crockett? (detektivové z Miami Vice)
Nebo Tlouštík a Mrzout?
- Ne, vážně. To je ale povedené. - Tlouštík a Mrzout.
Benátky Vice.
Po přistání s člunem za 200 000 liber (6 mil. Kč),
jsem přestoupil do ještě dražšího vozu.
Nový, dospělý, méně přetáčivý Mercedes SLS Black Edition.
Ve viktoriánské době lidé projížděli Benátkami
na takzvané "grand tour",
a proto jsem zvolil Mercedes,
protože je to dokonalé GTčko.
Ehm-ehm. Až na to, že není dokonalé, protože tohle je - Ferrari F12.
Ne, ne. Je moc výkonné.
- Moc výkonné? - Je moc výkonné.
Říkal jsem že... Je!
Říkal jsi to v našem pořadu a tehdy jsem se domníval...
Vidíš to? Já budu moci použít veškerý výkon.
Ano?
V tomhle ty nebudeš moci použít veškerý výkon,
protože bys skončil rozstřelenej o telegrafní sloup.
Ne, já budu moci použít všechen výkon,
ale bude ho víc, než budeš mít ty, a to je vše o co tu jde.
GT by mělo být silné
- a hebké a chrochtající... - Ach...
622 koňských sil, není to trakař.
- 730! To je víc. - Já vím.
Hammonde!
Pojeďme prostě napříč Itálií v našich GTčkách, můžeme?
Ano. Ano.
Pojedu rychle, holčičko.
Bože!
To je ale výkon!
Možná je ho moc! Ne, není ho moc.
Jeremy je srab. Je to tak akorát.
Jenom ho prostě právě nepotřebuji použít všechen.
Použiji trochu méně. Asi tak takhle.
Ta převodovka řadí neuvěřitelně!
Je dvouspojková. Vlastně je úplně stejná,
jako má Jeremy v Mercedesu SLS.
Ferrari do téhle
ale vložilo vlastní software.
A je nastavena tak, že když přeřadíte,
přidá otáčky motoru, takže při přeřazení zabere.
Dobrý Bože!
Karoserie není jen hezká,
byla vysochána tak, aby maximalizovala obtékání vzduchem pro přítlak
aby lépe drželo na silnici.
V průběhu let bylo několik Mercedesů Black Edition
a skoro všechny byly, no prostě strašné. Neřiditelné.
Produkovaly příliš točivého momentu. Takže pokaždé, když jste přidali,
měli jste pocit, že se snaží roztrhnout se vejpůl.
Jeli jste a vcucávali ptáky
a stromy a veverky až do motoru
a vytrhávali silnici a mrštili vzadu kusy asfaltu
a bylo to... Byly směšné.
Ale s tímto se Mercedes umoudřil,
protože sice má vyšší výkon než standardní SLS
ale o 11 Nm méně točivého momentu. Takže teď...
Když dupnete na plyn, přetvoří tu akci do rychlosti,
ne do destrukce.
A V8 nepřekonáte!
Chci říci, ano, V12 je pěkná. Ale V8 je hezčí.
Prostě je.
Právě říkám, že V8 je nepřekonatelná.
No, mám rád V12, velkou silnou, mírně zuřivou V12.
Je to skvělé auto.
Je... Trochu do něj šťournete,
"Promiňte, mohl byste..."
Je to šílené!
Byl jsem hodně šťastný.
A proto trochu překvapený, když Jeremy odbočil
vstříc nějakému starému italskému městu.
Tamhle to je.
- Co? Tamto? - Jo.
To je skutečný balkón z Romea a Júlie.
- Jo. Měl bych pár poznámek. - Cože?
Já mám Ferrari, je krásný den, jsem v Itálii.
Díváš se na balkón, který byl v nějakém příběhu. V příběhu,
který si vymyslel člověk, o kterém jsi řekl, že ho nemáš rád.
Nemám rád Williama Shakespeara, ale je to... No tak!
Není skutečný, je to pohádka. Prostě přetvářka.
Jsi na poznávacím zájezdu po Evropě, musíš něco shlédnout.
Jsem na zájezdu Evropou, ve Ferrari,
až na to, že teď nejsem ve Ferrari,
stojím tady a koukám na starý dům.
Jeremyho naštěstí zastavil velký dav italských fanoušku Top Gearu
než stačil vejít do nějakého starého divadla, takže jsme se mohli vrátit na dálnici.
Jestli bude kazit tenhle výlet
neustálým zastavováním, aby se mohl kochat památkami, tak ho...
Samozřejmě jsem si měl vzpomenout,
že Hammond nebude chtít dělat nic kulturního
a nebude chtít jíst nic zajímavého.
Je to jako cestovat se zahradní židlí.
Já se proto rozhodl, že ho budu obtěžovat trochu víc.
- Hammonde? - Co?
Neměli bychom tady odbočit?
Co, teď? Proč?
No protože jsem znuděný ježděním po dálnici, chci jet po silnicích.
Je tam nějaká stará hromada cihel,
nebo brána, která si zahrála v pohádce?
Ne, ne. Jde o řízení, ale na hezkých silnicích.
Nebudeme se dívat na batoh Jeníčka a Mařenky, nebo něco takového?
Ve skutečnosti jsme mířili k italským jezerům,
blyštícímu se diamantu ve zlaté koruně naší perfektní cesty.
A brzy jsem si uvědomil, že tahle auta v takových dnech
již byla použita na začátku filmu Loupež po italsku (Italian Job)
Vím přesně, jakou hudbu použít pro tuhle část naší cesty.
Spusťte Monro.
(MATT MONRO: ON DAYS LIKE THESE)
Oooo to je krásné,
dívat se na všechny ty italské věci z mého italského GT.
Jen si musíme dávat pozor, abychom v tunelu
nevrazili do buldozeru.
To je prostě...Ooo!
To je prostě nádherné.
Ale brzy se ukázal skutečný důvod našeho odbočení.
Jak se silnice více kroutily,
ve Ferrari začínal mít Hammond plné ruce volantu.
No, musím jen být opatrný s odvazováním všech těch 730 koní.
Je to vlastně víc, než má Formule 1 a jsem si toho právě teď vědom.
Pomoc!
Ach! Jo.
Ani trochu jsem se nebál.
Není pochyb o tom, že Ferrari je rychlejší,
ale SLS se prostě lépe řídí, protože je méně děsivé.
V F12 vám Ferrari dává vše, co potřebujete
pro neuvěřitelnou projížďku,
nebo pro to, dostat se do velkých problémů.
Když do něj usadíte závodníka, řekne vám:
"Ano, toto je skutečné auto."
Nebylo vyšlechtěno pro lidi parkující u golfového hřiště
a klábosící v barech.
Je neuvěřitelné, jak moc je Black Edition jiné oproti standardnímu SLS,
které by kymácelo zadkem přes celou silnici.
Tohle ne, díky svému elektronickému diferenciálu.
Můžete o něm přemýšlet jako o Porsche GT3,
odlehčené, pevné, soustředěné, jdoucí do toho, stavěné na tohle.
SLS chovající se takhle je jako
Bohumil Klepl hrající Richarda III, je to...
Je to skoro divné sledovat komika
změněného do tak vážna.
Divné a přesto geniální.
Nakonec jsme dorazili k místu našeho noclehu
a vydal jsem se na večeři s mým kulturním kolegou.
Jak to myslíš, že se ti víc líbí na Šumavě?
No, je tu krásně. Je.
- A abych byl upřímný, pro mne... - Krásnější než Černé jezero.
Garda není ani to nejhezčí jezero tady a podívej se na něj!
Je moc pěkné. Zmenši ho na 75%
a přidej trochu mrholení a...
- Železná Ruda je na Šumavě? - Jo.
Co však v Železné Rudě nedostaneš, je tohle. Dal sis?
- Ne. - Dej si papričku. Jez.
Jez. Sněz ji. No tak, bude ti chutnat.
Nechutná mi.
Pak jsme si řekli, že si zahrajeme naši oblíbenou hru.
Richard drží seznam extra výbavy pro Ferrari
a já budu hádat, kolik co stojí.
Je docela z čeho vybírat.
Něco vyber.
OK. Sportovní sedačky z uhlíkových vláken.
Nevím, 600 liber (18 000 Kč)?
5184 liber (155 500 Kč).
- Byl jsem o trochu níž. - Jo.
Ale kryty kol z uhlíkových vláken, víš co myslím...
- Co, kryty proti prachu? - Jo.
Prachovky z uhlíkových vláken? Pětku.
480 liber (15 000 Kč). Myslel jsem, že jsou levné.
- Cože, za kryty proti prachu? - Jo.
480 liber?
Jsou držáky na nápoje v základu?
Existuje držák na nápoje z uhlíkových vláken, který si můžeš objednat.
- Držák z uhlíkových vláken? - Jo, znáš to, vyjede...
Dobrá, byly za 600 liber (18 000 Kč) v Lamborghini Gallardu před časem,
takže řeknu 1000 liber (30 000 Kč).
2 112 liber (63 360 Kč). Jo, to je úžasné.
Vážně, to auto samotné je nejlevnější položka výbavy.
Druhý den jsme se podívali do mapy a zjistili,
že jsme jenom co by kamenem dohodil od nejrychlejšího Grand Prix okruhu v kalendáři...
Monzy.
Katedrály rychlosti.
Protože je tak rychlá,
Opustil jsem Ferrari a přesedl si
do Pagani Huayra (základní cena 32 milionů Kč),
stále V12, ale nyní s dvěma turby.
Protože tady potřebujete střelu.
Já si vybral Porsche Cayman S (základní cena 1,8 milionu Kč),
- Chováš se prostě tupě. - Nechovám.
Chováš. Vybral sis Porsche,
a tak nemůžeš vzít model 911. Je to prostě otravné.
Tohle je lepší než 911.
- Není! 911 je lepší než tohle. - Není.
- Protože 911 má motor tady. - Ano.
- Tohle má motor uprostřed. - Protože to není 911.
- Ne! - Je lepší!
Poslouchej, kdybychom jeli Cadwell Park, Lydden Hill...
- Jo. - Chladno a šumivo, ano!
Ale tady v Monze ne. Potřebuješ výkon.
Upnul ses na tuhle
- skvělou velkou dlouhou rovinku. - Ano.
Ale musí tam být někde vzadu zatáčka,
jinak bys nepřijel pak zase odsud.
Musí tam být... Vlastně musí tam být zatáčky dvě.
- Ano, geniální, to máme dvě zatáčky. - Jo.
Skvělé. Víš ty co?
Pagani Huayra zvládá zatáčky neskutečně dobře.
Nebudeš věřit tomu, jak rychle zvládá tohle zatáčky.
- OK. - Je o hodně lepší.
Je to fakt, nemám rád Porsche
a moc nemusím lidi, kteří v nich jezdí,
obzvlášť ty se jménem James a Richard.
Moc se mi nelíbil ani původní Cayman,
říkal jsem mu Cockster ("Blbštajn")
A je tu pár věcí, které se mi moc nelíbí ani na tomhle.
Design, například, Myslím si, že pořád vypadá jako 911.
A pak tu jsou sedačky, opěráky ramen jsou moc úzké.
Takže pokud jste ramenatí a svalnatí jako já,
tak jste po celou dobu jízdy tak trochu zmáčknutí.
Nicméně to ostatní je naprosto úžasné.
Má adaptivní tlumiče, což znamená, že jede,
ovládá se a řídí se jako nejlepší supersport.
Ale nejlepší je motor. Plochý šestiválec 3,4 l.
Není na něm prostě vůbec nic špatně.
A dělá pořád tohle... Slyšíte ten hluboký
uklidňující šum,
je to jako mít v kufru Richarda Burtona, (britský herec s hlubokým barytonem)
nekonečně chválícího váš účes
a oblečení a styl jízdy.
Ach můj Bože! To je rychlost!
Ach, můj Bože!
230, 240, 250,
260 km za hodinu.
270! Dobrý Bože.
Ach! Zatraceně jsem sám sebe vyděsil.
Dopr...
Ach můj Bože!
To je stroj!
Monza je o rychlosti
a Pagani Huayra právě o ní. A velmi málo o čemkoliv jiném.
6,3 litrový motor V12, dvojité turbo.
Skutečně nesmírně silný.
Zatáčka, ohromná přilnavost těch širokých pneumatik.
Mám křídlo, aktivní křídlo držící mne usazeného na trati.
Je dělané funkčně, nejsou to nějaké křehké ozdoby tunerů.
Vůz, se kterým jedu, má najeto už 86 000 km.
A hádám, že moc z nich nebylo projeto s citem.
Ferrari by to tady zvládalo dobře, ale ne tak dobře jako Huayra.
Problém je, že Hammond jede moc rychle,
nevychutnává si tuhle slavnou historickou trať.
Jenom ji hltá, jako pes hltá steak.
Kdežto já pomalu přežvykuji, a užívám si každé sousto.
Zatímco se Jeremy plazil kolem ve svém špatně zvoleném autě,
já na něj čekal v boxech.
Bude mu to chvíli trvat, že ano?
Dokud je pryč, dovolte mi, abych vám ukázal vnitřek Pagani.
Stojí to za to.
Chtěli, abyste se tu cítili mimořádně a myslím, že se jim to podařilo.
Opravdu ho promysleli, čímž docílili pocitu zvláštnosti.
Tady to pákoví, všechny jeho součásti,
kterých je 67, bylo vypracováno
ve formě kostry, takže vidíte jak pracuje.
A rovněž materiály, vše je nefalšované,
spousta skutečných uhlíkových vláken, pravé kůže. A hliník,
veškeré hliníkové díly které vidíte, nejsou odlitky,
ale válcované z jednoho kusu, jednoho ingotu, kostky hliníku.
To vše dává pocit ceny, která odpovídá.
Tohle auto se mi líbí. Ještě nepřijel, že ne?
Tohle je jediný okruh na světě s dvěma lesbami, první je celkem tenká,
druhé ale můžete vystrčit zadek.
To je on.
Celkem 12 válců. Spočítejme je, ať nám uplyne čas.
První, druhý... Počítám moc rychle, měl bych to nechávat působit.
Třetí... Momentík. Ach!
Teď už musíš cítit...
- Co? -... že sis vzal špatné auto.
Něco bych ti přečetl, jestli mohu. Je to článek o tomto autě.
"Vyváženost vozu v zatáčkách je skoro perfektní,"
"neutrální, ale neomylně předvídatelné pod citlivým plynem"
"a někdy trochu tíhnoucí k nedotáčivosti"
"pokud přidáte před počátkem uvolnění"
"bočního zatížení předních kol."
To jsem nepsal já, ale časopis Autocarmagazine.
Panečku! Co ta slova vlastně znamenají?
- Nemám ponětí. - Já také ne.
Ale jedu zpátky a přidám
před uvolněním bočního zatížení předních kol a jsem zvědav, co se stane.
- Jo! - To udělám.
Nemám ponětí, co to všechno znamená. Vůbec.
Výborně! Přidat.
No, vidíte?
To je prostě smyk.
Vidíte v časopise Autocar, tomu se říká přetáčivost.
Někdy si člověk čte testy aut a říká si: "O čem to mluví?"
Je to vážně pěkné auto a ustřeluje mu zadek.
Konečně.
- Pořád předstíráš, že tě to baví? - Jo.
- Bude, ehm, Pů vypadat jako tahle trať? - Bude co?
Pů, až tam přijedeme.
Aha, myslíš Pau?
Víš, která část je má oblíbená?
- Ano. Ano. - Mohl bys...
Porsche tudy projíždí jako paprsek blesku.
Nic není rychlejší.
Nic. Nic rychlejšího... Nebo tudy.
Ano, trochu ses nechal unést. Je rychlé, je to rychlé malé auto.
Upřímně řečeno, víc doma je tady v té oblasti.
Můžeš: "Jé podívej!" kolem obchodů
a "Jé támhle je škola a supermarket."
A tam ve skutečnosti patří. Ne sem.
- Mýlíš se. - Nemýlím.
Hammonde, vsadím se o cokoliv, že Porsche zajede ten okruh rychleji.
Jeremy, to je...
- OK! - A ten kdo prohraje, musí říci:
"Miluji Jamese Maye."
Musí to říct v TV na kameru.
Dobře.
Opravdu musí jít ke kameře a říct: "Miluji Jamese Maye."
Dobrá. No těším se, jak to budeš říkat.
Ach, jsou to lesmy.
Myslel jsem, že lesba první a... Je to lesma...
Martin Brundle byl asi nachlazený.
Tak jo.
A jedeme.
Ach Bože! Je to prostě trapné,
jak můžu mít pocit úspěchu když ho rozdrtím?
U aut existuje bod zlomu,
kdy začínají být tak silná a rychlá,
až se stanou příliš hektickými a příliš děsivými.
A to je problém... Huaaayry.
Skrze první lesmo zatáčku, jak se ukázalo.
Vím, že to zní směšně, ale jakmile přesáhnete
500-550 koní, nakonec jedete pomaleji.
Je to zvláštní, ale je to pravda.
Bezprecedentně ostrý příklad
použití nože v přestřelce.
S Porsche tu pojedu úplně naplno naprosto všude.
Nestrachuji se, protože není děsivé, ale jednoduché.
Ale tamhle to...
No, uvidíme.
Má slova budou potvrzena a on řekne: "Miluji Jamese Maye."
Teď jsem tam viděl 270.
On nic takového neuvidí.
Pane jo!
Slyším zvuk blížícího se trpaslíka.
S plným plynem.
Připravit, pozor...
A je v cíli!
Dvě minuty 14,8.
Zaokrouhlíme to na 2:15.
Pak byl na řadě Cayman.
Vážně z toho nemám radost.
Ale musí se tím poučit,
že si nestačí jen vymýšlet hloupá tvrzení o autech
jenom kvůli tomu, že to člověka baví.
Ne, vážně, s tímhle autem tady... Mohl bych používat kuchyňskou minutku.
Jak si představuje, že by mohl našetřit dostatek času?
Bez ohledu na to, jak dobrý si myslí, že je.
Je jasné, že nebude... To je jedno.
- Co jsi říkal? - Kámo!
Kde... Jakto, že nejsi...
Neříkal jsem, že ho budu řídit já.
Dobře, ale kdo?
No, říká se, že je to Stig. A je tomu tak.
Zmínil ses snad někdy o tom, že bych ho měl řídit já? Ne.
Zmínil ses snad někdy o tom, že použiješ Stiga?
Proč by ne?
Protože myslím, že podle všech možných definic,
podle všech pravidel, se jedná o podvádění.
A tady ho máme.
2:13,2.
- 2:13,2. - Ano.
Tys to zajel za 2:14,8. Takže je o jedna celá...
Takže tady to máme, dámy a pánové, Porsche je, jak jsem předeslal,
rychlejší než, ehm... Huaeeyre.
A proto se jednalo o rozumnější volbu vozu.
- Ne. Stig je rychlejší než já. - Cože?
Ale Stig je rychlejší než všichni, to je jeho úděl,
kdyby nebyl, tak vybuchne.
Monzu jsme opustili v Mercedesu a ve Ferrari
s mrzutou náladou.
Je to podvádění.
Druhý den ráno se ale Hammond rozveselil
když zjistil jméno města, ve kterém jsme přespávali.
(Podprsenka)
Z Podprsenky na Francouzskou riviéru,
bychom bývali mohli jet po dálnici.
Ale místo toho jsme se rozhodli
použít nejlepší serpentiny
na světě.
Což znamenalo zbavit se Mercedesu
a Ferrari
a rozhodnout se místo nich pro tyhle.
Na silnici jako je tahle,
potřebujete něco malého, potřebujete ostrý hatchback.
A když si pořizujete ostrý hatchback,
proč si nepořídit krále mezi nimi. Což je tenhle.
Golf GTI.
Miloval jsem první generaci
a 16 ventilová druhá generace také nebyla špatná.
Ale od té doby... Nechci říci, že byly špatné,
ale chybělo jim kouzlo.
Ale s touhle sedmou generací se vrátilo.
Tohle auto zvládá vše.
Je dobře postavené, rozumně naceněné.
Úsporné, dobře vybavené.
Má místo pro pět lidí, velký kufr.
Ale když si toto všechno odmyslíte,
uvnitř je DNA ostrého hatche.
Dvoulitrové turbo, 220 koní
a žádný vliv zatáčení na točivý moment.
Dívejte na to. Plyn na podlaze v průjezdu vlásenkou.
Je to prostě úžasné.
Jeho přední diferenciál je k nevíře.
Panečku! Bože, je dobré.
Zase zvolil špatně.
Golf GTI je skvělý vůz,
je to pravděpodobně nejlepší všestranné auto na světě.
Ale je to - to je ten háček -
všestranné auto, což je přesně to, co nepotřebujete.
Všestranné auto je nevyhnutelně kompromisem.
Já chci jen čistou, destilovanou podstatu ostrého hatche.
A to teď znamená jednu jedinou věc.
Fiestu ST.
Když u Fordu dávali tohle auto dohromady, sestavili všechny správné věci
a řekli si: "Jo, myslíme, že by to mohlo být dobré."
Myslím si, že nemohli tušit
jak moc dobře to nakonec dopadne,
protože tohle je úžasné.
V porovnání s Golfem je slabší, to ano.
Ale je menší, což znamená víc ostrý hatch.
A je lehčí,
což znamená, že poměr výkon-váha je prakticky stejný.
A je víc než svižný.
Trochu mu povolíte.
Záměrně jedete trochu zeširoka,
takže si užijete potěšení z toho, když mu zase přitáhnete.
Je vynikající.
Je to největší tvůrce úsměvů, který kdy svět spatřil.
V další vesnici ale nevyhnutelně
Jeremy rozhodl, že bychom si měli obstarat něco k jídlu.
Proč nejíš ten oběd?
Nemám rád pesto.
- Cože? - Nemám rád pesto.
- Proč ne? - Je to kaše.
Nicméně pro naši zastávku byl dobrý důvod.
Musíš to říct. Prohrál jsi sázku, tak to musíš říci.
Neřeknu to.
Musíš.
Porazil jsem tě férově a jasně. Porsche bylo rychlejší.
- Nebylo to fér. Podváděl jsi. - Řekni to.
Co prosím?
...Jamese Maye.
- A je to. - Ne. Řekni to aby tomu bylo rozumět.
Já...miluji Jamese Maye.
Takže úkol splněn, a mohli jsme nasednout zpět do vozů.
Když přemýšlíte o americkém silničním výletě, přemýšlíte o Monument Valley,
o té silnici mizící v dálce.
No, tohle je evropský ekvivalent Monument Valley.
Mohl by to být prozatím můj oblíbený kus naší cesty.
Tohle auto a tohle místo.
Je to perfektní.
Když Bůh tvořil tuhle část světa,
byla stvořena pro ostré hatchbacky. Pro ně tu je.
Bohužel bylo ale
naše střemhlavé klesání z Alp
zastaveno, protože nám došla pevnina.
- Hmmm tamhle. - Kde?
Dobře, je to Monte-Carlo. Když tam vjedeme
ve Volkswagenu a Fordu, zatknou nás pro potulku.
To je dobrý postřeh.
- Chci říct, můžeš být obchodník se zbraněmi... - Jo.
...ale nemůžeš jezdit ve Fiestě.
- Má to své hranice. - Budeme potřebovat výměnu.
Pro pózování jsme zvolili tato auta.
Lamborghini Aventador Roadster pro Hammonda
a Bugatti Veyron pro mne.
Není to obyčejný Veyron,
je to Grand Sport Vitesse.
Osmilitr, šestnáctiválec
Nejvyšší rychlost 402 km/h,
a to vše bez střechy.
Tady je ve svém přirozeném prostředí.
Jedu na dvojku. Používám dvojku
vlastně poprvé od té doby, co jsem vyrazil.
A podřazuji na jedničku.
Je zvláštní, že tu muži vylézají
kolem desáté ze svých staromládeneckých příbytků,
nasedají do aut koupených za své neodvedené daně
a tráví celý den
ježděním kolem a kolem v kruzích.
Proč?
Když mne lidé vidí v mém oranžovém Lamborghini Aventador Roadsteru
říkají si: "Ano, to je potentní a bohatý muž."
A po dvou sekundách vidí Bugatti Veyron
a říkají si: "Tady je bohatší a vlivnější muž."
Je mi to líto, kámo,
ale opět sedíš ve špatném autě.
Mám problém s tím "opět",
ale ano, poprvé, jsem zvolil špatné auto.
Nikdo se na tebe nedívá, nikdo.
Kdybych utratil 290 000 liber (8,7 mil. Kč)
za Lamborghini na projížďky po Monaku
a ty by ses objevil v tomhle,
prostě bych to napral do zdi.
Tohle je nejsnobštější místo na světě.
Dělá...
Vedle něj vypadá Los Angeles jako Severní Korea.
A toto snobství je problém,
když chcete nechat své auto zaparkovat.
Problém je, že před Hotelem de Paris se právě objevil chlapík
ve Ferrari California.
Nejlevnějším Ferrari.
Přesto ho má moc rád.
Jo a je hezké. Ale výsledkem je, že skončilo tamhle.
- OK? Protože vypadá dobře. - Jo.
Ale za minutu,
přijede obchodník se zbraněmi z Kazachstánu v hezčím autě
a Ferrari bude odvezeno
a umístěno do patrových garáží na druhém konci Monaka.
Ale my tam zastavíme
s Bugatti Veyronem a Lamborghini Aventador Roadsterem,
a ty říkáš, že přijede ještě něco lepšího?
v Monte-Carlu ti za to ručím,
někdo přistaví americkou letadlovou loď USS Enterprise (331 m)
a naše auta budou v patrových garážích.
Nezáleží, jak dobré máš auto,
parkovači ho nakonec odvezou,
protože vždycky přijede něco lepšího.
Musí existovat způsob, jak tomu zamezit. Je to perfektní motoristický výlet.
Takže tam zajedeme a ubytujeme se v autě,
- na našem perfektním výletě... - Jo.
...ráno se vrátíme a to auto tam bude stále stát.
To je naše výzva.
Bude muset být dostatečně zvláštní.
To jo.
Hammond ale zvolil
jedno z nejprodávanějších aut, které kdy svět poznal.
Ford T (1908).
A okamžitě jsme měli problém.
Nevěděli jsme, jak se s ním zachází.
Dobře, podívej.
Všechno si projděme.
Jsou tu... Jsou tu tři pedály.
Jak... Kde je řadící páka? Je to ona? Je to...
Ach, jestli je... Neměl jsem nohu na spojce.
- To není spojka. - Dobře, pak tedy...
Který z nich je plyn?
To je plyn. Není to pedál, to vím jistě...
Ale jak mám zvednout nohu sem nahoru?
- No... Co dělá tohle? - Dobrá, tak to nastartuj.
- To není startér!
Nakonec ho Hammond rozjel.
Ale pak jsme zjistili, že neví, jak ho zastavit.
Ach, co jsem to teď udělal?
Jedeme rychleji!
To není ruční brzda. Zastav. Zastav.
- Okamžitě zastav!
Výborně, kupředu.
- Počkej. Teď, připravit. - Kupředu.
- To není kupředu. - Ne to tedy vůbec, že ano?
Zastav. Zastav nějak.
Opravdu se mu nechce, víš?
Zastav!
Ehm, Jeremy, zdrželi jsme Monako.
- Opravdu? - Podívej.
Ó Bože.
Brzy jsme se ale blížili k našemu cíli.
Neříkám to často Hammonde,
ale jsi génius.
To jsi ještě neřekl nikdy.
Protože když ho nedokážeme řídit my,
jakou mají šanci parkovači Hotelu de Paris?
Žádnou, je to nejtěžší věc, jakou jsem kdy dělal.
Budou s ním chtít pohnout, ale nedokážou to.
- Bonjour, monsieur. - Dobrý den, pane.
Vypni ho.
Je váš.
- Bonjour. - Bonjour.
Bonjour.
Tak co, budou parkovači úspěšní?
Ne.
Takže to bychom měli. Takhle porazíte parkovače.
Koupíte auto, které neumějí řídit.
Ano, ale problém je,
že dneska jedeme
francouzskou riviérou do Saint-Tropez
a nejsem si jistý,
že chci jet tímhle.
Nejsem si jistý, že bych v tomhle chtěl jet kamkoliv.
Tohle je Jaguar E-Type.
je to první série Roadsteru z roku 1962
s tím správným řadovým šestiválcem 3,8 l.
A není to jen tak ledajaký E-Type z roku 1962.
Je můj.
A neumím si představit žádné auto,
které by bylo lepší pro den jako je tento.
Ale já ano.
Protože sedím v F-Typu s V8 motorem.
Je rychlejší než Hammondův E-Type.
Pohodlnější, úspornější, spolehlivější,
více klimatizovaný.
A i když stojí 86 000 liber (2,6 mil. Kč),
je levnější.
Vstávat Frantíci.
Panečku to je raketa.
Slyšíš tam vzadu ten výfuk?
Slyší ho i "vzadu" v Benátkách.
Žádné auto nebylo nikdy dokonaleji přizpůsobené svému prostředí,
jako tohle tady.
Tady vynalezli život smetánky.
Jsme v krajině Jaguárů, cítím to.
Po dekády tu nebyly placeny účty z restaurací.
Zbyly tu pouze stopy po pneumatikách Jaguáru tam, kde se hosté "zgumovali" pryč.
"Omlouvám se. Jen si skočím pro peněženku."
V 70. letech existoval TV seriál
The Persuaders! s Rogerem Moorem a Tony Curtisem.
A tu hudbu z něj teď slyším.
(znělka THE PERSUADERS!)
Roger Moore, Tony Curtis,
tudy sviští ve Ferrari Dyno
a Aston Martinu DBS,
řeší mnoho věcí,
dávají pěstí mužům a zachraňují ženy.
Také jsem si to užíval. Dokud...
Hammonde, tady je Picassovo muzeum.
Mohli bychom zastavit a podívat se tam.
Vážně? Sedím v Jaguáru,
v mém E-Typu, na jihu Francie,
a ty po mne chceš, abych zastavil a koukal na člověka,
jehož uši jsou na špatném místě?
Ne, to byl Van Gogh.
Picasso je ten, který umísťuje oči
na špatnou stranu něčí hlavy.
No tak, je to výlet. Podívejme se na nějaké obrazy.
Neslyšel jsi, co jsem právě říkal?
"Je to výlet. Podívejme se na nějaké obrazy."
Ne!
Proč jsi tak nekulturní?
V Juan-les-Pins - kde mají všechny dívky
pečlivě "vystajlované" plavky nahoře bez
a dostihové koně chovají jen pro zábavu,
pro zasmání, a-ha-ha,
jsme zastavili, aby se Hammond mohl podívat na nějaké jídlo.
- Co zase? - Nemám rád chobotnice.
Co s ní není v pořádku?
- No... - Chceš moje lanýže
s omeletou?
Nemám rád lanýže. Kazíš mi výlet.
- Pokračuj. - Pokaždě když zastavíme na jídlo,
- nutíš mne jíst chobotnici... - Je výborná!
...nebo krabí oči nebo hlemýždí nohy.
A pak vždycky, když konečně jedeme, nás zase nutíš zastavit
a dívat se na hromadu cihel a balkon z pohádky.
Je to výlet.
Měli bychom obdivovat věci, které jsou - podívej se, kam jsem tě zavedl -
- na cestě.
Zavedl jsem tě do jedné z mých oblíbených restaurací.
- Stůl pro dva u vody... - Není to...
Sněz to.
- Není to výlet za stravováním, nebo ne? - Sněz to.
- Sněz tu chobotnici. - Hýbla se.
Nehýbla. Je to jen jedno z chapadel.
Já...
Chtěl bys zastavit na benzince
a koupit si chipsy?
Po obědě jsme se šli promenádovat podél moře
a podívat se na výhledy.
Ale protože náš pořad je rodinný,
nemůžeme vám ukázat, o jaké výhledy se jednalo.
Nakonec nám ale zmrzliny roztály úplně,
takže jsme vyrazili.
Pamatujete, jak jsme mluvili o perfektním výletě?
Jak špatné by tu bylo Lamborghini a Bugatti?
Nebo Ford Fiesta.
- Jo.
Problém nastal, když jsme dorazili do Saint-Raphael.
Provoz byl předvídatelný -
- stejně jako E-Type.
Hammondovo auto zní špatně.
- Ach Bože.
Zvládne zácpu v Saint-Tropez?
No...
Já upřímně... Opravdu...
Bojím se o něj, vážně se bojím.
Bojíš?
Ach Bože, to nezní dobře.
Zvuk britských šedesátých let.
"Vyrobeno s pýchou v Midlands."
"Opravdu jsme ho smontovali moc pěkně, fakt krásně."
"Dobrá práce s tím E-Typem."
Au, měrka je moc horká, nedá se na ni šáhnout.
- Ach. - Richarde.
- Co? - Něco jsem ti koupil
pro rozveselení.
- Koupil? - Malý dárek.
Dárek?
Podběrák.
Vím, že to není to samé jako E-Type,
ale protože ten už nefunguje, to máš místo něj.
Díky za můj podběrák.
Stál 3 Eura, což je víc, než je aktuální hodnota tohohle.
Co teď.
A pak jsem dostal nápad.
Dáme si závod odsud do Saint-Tropez,
ale pro dnešní noc zůstaneme, souhlasíš?
- Závod. - Co...
Ne.
- Těch se zbavíme. - Zbavíme se Jaguárů.
Ty nemáš na výběr.
Jak že se ten další hotel jmenuje? Hotel de Paris.
- Má bar na střeše. - OK.
Poslední
bude muset nosit tričko s nápisem "Miluji Jamese Maye"
celý zítřek.
Tak tomu říkám pokuta, ale...
Jo.
Mám tak skvělý nápad,
že Clarkson už vlastně prohrál.
Protože já pojedu do Saint-Tropez na tomhle.
Ducati Diavel.
Dark.
- Jsi připravený Hammonde? - Jo.
3,
dva, jedna...
Start!
Dobrá.
Vybral jsem si tuhle motorku z velmi dobrého důvodu.
Motor 1200 cc V-twin,
který je ze sportovní Ducati 1198.
A Ducati, to mi věřte, něco málo o dělání závodních motorek ví.
162 koní, edice UK.
Ve Francii omezená na 100 koní.
Ale víte co?
To bude pořád dost na to, co mám dnes v plánu.
Maximálka okolo 270 km/h.
0-100 okolo 2,5 s,
znáte to, stejně jako Bugatti Veyron.
Doprava, vidíte?
Jak Jeremy srovná tohle?
Ani nevyjede z města.
Vypadám drsně. Motorka jede jako ďas.
Clarkson to má spočítané.
A je to. Vidíte? Volno!
Zdravím.
Připojujete se ke mně na Fairline Squadron 78.
To znamená 78 stop délky. (asi 24 m)
Motory téhle věci jsou neskutečné,
32 litrů, twin turbo V12.
Jdeme na to.
A můžete ji řídit takhle.
Nebo takhle.
A protože je to loď,
Dostanu se do Saint-Tropez přes záliv.
Zatímco Hammond bude muset celou cestu okolo.
Projíždím, projíždím tak akorát.
Každé auto se počítá.
Jakékoliv z nich může být Clarkson.
Kde je?
Jestli jsem ho už předjel,
díval se na moje pozadí v kůži a říkal si:
"Ach podívejte, mužské pozadí v kůži." Je tím posedlý.
Nevím, co si vzal Richard Hammond,
ale hádám,
že to je nějaká motorka.
Takže bude od hlavy až k patě v kůži,
zuřivý v provozu,
se svým pozadím...
"Koukejte na mne, jsem na motorce."
"Táhnu si to na pulzující mašině!"
Nic z toho já nedělám.
Mám tu navigaci pro navedení na kurz Saint-Tropez.
Jenom trochu přidám,
2300 otáček u obou.
Koukněte na to. Teď se dívejte!
Sežer moji naftu Hammonde!
Chtěl bych vyjet ze zatáčky
a uvidět McLaren 12C.
Nebo SLS Black.
A bude trčet. A já ho předjedu.
A já se ho zeptám: "Hmmm, motorky."
"Pořád nic?"
Dal by si někdo z posádky něco k pití?
- Jo? - Jo.
Promiňte.
Díky moc.
Stojící auta. Totální zácpa.
No tak Clarksone, kde jsi?
Pokud nikdo neotevře dveře, nebo náhle neodbočí doleva,
můžu pokračovat v předjíždění jako doposud.
Ach, a je to tu. To jsou ty otevřené dveře.
To je on.
To je kámoš. Vždycky se jeden objeví.
Bude v některém z nich. Každou chvíli ho uvidím.
Tohle musí být on.
Dámy a pánové, zdravím, Jeremy Clarksone.
Ne. To není on.
Se Squadronem na plný plyn
a Saint-Tropez opravdu velmi blízko,
život na lodi byl parádní.
Bájo!
To je lepší.
Získávám správný postup.
S většinou nejhorší dopravy Saint-Raphaelu za sebou,
jsem se ocitl na otevřené silnici a rychle se blížil.
OK, je tu, budu upřímný,
malinkatá, malinkatá šance,
že by se dostal skrz dopravu a z města
a tady to osolil
a já ho ještě nedohnal.
Ale mám silné podezření,
že v Saint-Tropez
bude ještě hustší provoz, a tam ho najdu.
Chystám se zakotvit moji 78 stop dlouhou loď v přístavu v Saint-Tropez.
To je jediná pomalá část,
kolébání se v přístavu v Saint-Tropez.
Protože tu mají hloupé omezení rychlosti.
Ach, dobrý Bože, koukněte na to.
- Provoz. To je velká zácpa.
Ach!
Protahuji se, projíždím, projíždím.
Zatímco Hammond si proplétal cestu
skrz jubilejní dopravní zácpu v Saint-Tropez...
Ach můj Bože.
...Já stále čekal na přidělení kotviště.
Projíždím, projíždím.
Hotel de Paris, Díky.
Kámo!
Jak se máš?
Jak...
Bože, vypadáš ulepeně.
Jak ses sakra....?
Neviděl jsem tě. Ani jednou.
Viděl jsem Ferrari F12, myslel jsem, že jsi to ty.
Věc je ta,
že ty máš papíry na motorku.
- Ano. - No a já mám
papíry na loď.
A to znamená, samozřejmě, že zítra
budeš mít vzdušnější tričko, ve kterém ti bude lépe a -
Ach, já na to zapomněl.
- a na němž bude nápis: "Miluji Jamese Maye".
Druhý den ráno, Hammond nespěchal
s odchodem z hotelu.
- Hammonde. - Co je?
- Hammonde, vylez! (come out - přiznání se k homosexualitě) - Ne.
Ne, jsem trochu... Já jsem ne... Ještě si balím kufr.
- Je čtvrt na 9:00. - Jo, jen si balím kufr.
Balím.
Nebo vlastně, není mi úplně dobře.
Nikdo tu není.
- Je mi mizerně. - Hammonde!
Dobře, jdu ven.
Ach.
No, podívej.
- Tohle je zlé. - Ano.
Ale myslím, že novinky jsou ještě horší.
Nemůže to být horší.
Oba jsme vybrali stejný vůz.
To zas tak špatné není, ne?
- Chceš říct, že je jen jeden? - Ano.
Takže, Saint-Tropez,
kabrio Bentley, dva muži.
Ach, vypadáme jako...
Právě mi to došlo.
Dva muži v Bentley.
Nejde jen o Bentley, měli bychom to vyjasnit.
Je to kabrio.
Vložte dva muže do kabria,
sundejte střechu a okamžitě vyvstávají otázky.
Aspoň v autě není vidět nápis na mém tričku.
Dokud...
Proč tu zastavuješ?
Chci se jen na něco podívat.
- Na co? - Na něco.
- Na co? - Jenom... chci se podívat na ty lodě.
Co to děláš?
- Je tu hezky. - Nechci zastavovat.
- Jsou tu lidi... - Prostě vylez.
- Ne. - Ano.
- Ne! - Ano.
Ne, schovám se.
Nevylezu. Vlezu sem.
Jsem tu sám.
Ach Bože.
Jdu se projít a nechám ho tu.
Ať to skončí.
Prostě jsem prohrál sázku.
Ach Bože.
Jeremy, můžeme už jet?
Ne.
Má nějaká z těch lodí šroub
a točí se právě teď?
Zase paparazzi. Je jich tu celkem dost.
Jo. Tak pojďme.
Ale vyskytl se menší problém.
Bylo... Bylo tady?
- Ano. - No a teď není, že ne?
Řeknu ti proč.
Nesmí se tu parkovat, že ano?
Smí se tu parkovat? Smí se tu... Co?
Ne, nesmí, tohle je obrázek odtahovaného auta.
- Víš, že opravdu... - Bylo auto odtaženo?
No, ano.
Jen tu počkej
a já pro něj skočím.
- Uvolni se. - Jo.
Není to vlastně tak daleko, za hodinku jsem zpět.
Jsem si jist, že někdo někde někdy byl víc nešťastný než já.
Po dvou hodinách...
Prosím, prosím, prosím, prosím.
Ne, není to sranda. Ani z půli to není legrační.
Otevři ty zatracené dveře. Jeremy otevři dveře.
Jak se to dělá?
Nastupuji.
Nyní se možná zamýšlíte nad tím,
proč jsme oba vybrali Bentley.
Z části protože si myslíme, že za letních dnů vypadá dobře.
Ale hlavně protože je nyní k dostání
se skvělým, lehčím, hlučnějším 4 litrovým V8 motorem.
Ne že by to bylo především z Hammondovy hlavy.
- Jeremy Clarksone. - Ano.
Zapnul jsi mi vyhřívání sedadla naplno?
Ano, zapnul.
Kámo, to je...
- Ano! Následek. - Ach!
Prostě strašné.
- To přesně je následek. - Ach!
Pak jsem přišel další následek.
Volná, čistá silnice.
"Trochu se v tom šťourali."
- Panečku! - Tak by to mělo znít.
Víš, čím je to cítit?
- Sporťákem. - Je to tak.
Zapnul jsi mi vyhřívání?
Ano, zapnul.
Vážně se omlouv...
Tohle je stroj.
Ahoj stroji!
Důvodem proč se mi tohle auto tak líbí,
není jen logo Bentley,
ale i proto, že je to kus krásné strojařiny, skrývající se pod kapotou.
Jeremy, zapnul jsi mi zase vyhřívání? Ty jeden...
- To není... Já...
Ach!
A když se zvednu, bude lépe vidět to tričko
a když si sednu, tak se upeču Bože!
Takže, chytrý motor,
chytrý náhon na všechny 4,
vypadá dnes daleko lépe.
Skvělý hluk.
Je to skvělé auto.
Problém, který mu zůstal, je příchuť Rooneyho.
Závan Waynea znamená,
že se cítíte trapně, když se v něm ukážete.
Hammonde!
Přestaň mi zapínat vyhřívání.
Brzy i přes horké sedačky, horké auto a horké slunce,
atmosféra vychladla.
Tak jsme se rozhodli rozejít se.
A já se pak rozhodl podívat se na budovu, která už skoro celá spadla.
Koukněte na to.
Ano, podívej, divoké prase, to bychom měli.
To je lovecká scéna.
Hammonde, je tu lovecká scéna!
Hammonde!
Jako by tu byla hrobka
- a takový jako vítězný oblouk. - Nemluv na mne, nezajímá mne to.
Nechci o tom nic slyšet. Nechci to vědět, vážně ne!
Je mi z toho zle.
Je to směšné. Jedl jsem krabí oči,
díval se na balkon z pohádky. Ne vážně. Teď je řada na mně.
Jsem na řadě rozhodnout, co budeme dál dělat.
A další věc bude, že pojedeme rallye.
- Cože, v Maserati Quattroporte? - Ne.
- A v Rolls-Royce Phantomu? - Ne.
Mám lepší nápad.
Tohle je okruh Sambre,
nekonečně kilometrů neúprosné etapy francouzské rallye.
A místo, které Stig zná velmi dobře.
- Cože? - No,
tohle je Stigovo letní útočiště, jasné?
Každý rok sem jezdí a dělá tohle.
- A říká... - Jak to myslíš, že dělá tohle?
No v zimě jezdí na ledu. V létě jezdí sem.
A tohle dělá tři týdny.
- Cože, non-stop? - Jo, nasedne a tři týdny,
a po třech týdnech, vystoupí a jede domů.
To jsou jeho prázdniny. Každopádně říkal, že tu můžeme
jet naši rallye.
- Je moc horko. - Blik!
Na to jsem skutečně myslel.
- Máš rád kabrio, že ano? - Jo.
Proč nejet rallye v kabrioletech?
- Je to moc prašné. - Udělej pro mne jednu věc,
obstaráme nějaká kabria,
proměníme je v auta na rallye a pojedeme!
Neumím jezdit rallye.
- Je to jednoduché, jen... - Neumím!
Neumím řídit na nezpevněných površích...
Po celkem delším čase...
Tohle mám já.
Nissan 350Z.
Tři a půl litrový V6.
276 koní, náhon na zadek.
Možná na něj koukáte a říkáte si:
"No, nevypadá moc jako auto na rallye."
Ale počkejte, protože tohle auto je přímý potomek
Datsunu 240Z,
auta, které panovalo světu rallye.
Takže má historii.
Bude skvělé.
Já mám BMW.
Absolutně žádná rallye historie, což je jeden z důvodů, proč se mi líbí.
Ale no tak, řekni nám o něm něco, jaký má motor?
Dvou a půl litrový řadový šestiválec.
O litr méně než Nissan. Výkon?
192?
Asi tak o 80 koní méně. Točivý moment?
180.
- Asi tak o 80 kN méně. - Dobře!
- Jak to myslíš "dobře"? - Dobře!
Jeremy nedostáváš se do toho správného soutěživého ducha.
Nerad jezdím bez přilnavosti kol!
Rallye s otevřenou střechou bude nová velká věc.
Pojďme je přeměnit na rallye auta.
Což znamenalo najít dílnu a spustit hudbu.
Mám to.
Ó ano.
Bože, jsem dobrej.
To dožene ten nedostatek koňských sil
oproti Richardovu autu.
Tohle je Srpen.
A teď pan Duben.
Moje vnitřní vyztužení je hotovo.
Další den byla naše auta připravena -
- A stejně tak obloha.
Je to všechno prostě senzační.
Najednou přichází perfektní počasí pro rallye.
Trocha deště, bláta, mlhy na kopcích,
a moje auto je teď perfektní.
S úpravami jsem to nepřeháněl.
Nová kola, nové pneumatiky, výztužná klec,
nálepky sponzorů, opravdové mít nesmím kvůli BBC,
ale vymysleli jsme si něco pro správnou náladu. (po otevření dveří: úplně na hovno.)
Uvnitř - sportovní sedačky, plný postroj, to stačí.
Bude to skvělé.
Jen jsem ho okopíroval. (na dveřích: Doktor Prdel)
A on teď bude jezdit kolem ve svém Datsunu v blátě.
Měl pravdu, nemohl jsem se dočkat.
Ó ano!
Opravdu prší, já jedu rallye. Je to perfektní!
Po tom všem hloupém jídle, dívání se na kameny,
vyrazili jsme a děláme něco opravdu vzrušujícího a skutečného a...
Ožil jsem.
Ó ano!
Hammond jezdí venku v tomhle.
Ten člověk zešílel!
Sem s tím, ještě víc. No tak!
Tomu říkáš déšť?
Ach!
Tohle je nyní moje oblíbené místo na světě.
Ach!
Promiň Hamonde, pokus se mi to vysvětlit,
protože tápu v tom, abych to pochopil.
Je to asi největší zábava, jakou jsem po delší době zažil.
Chápu, proč sem Stig jezdí.
- Jsi zablácený. - Jo.
- Zuří tu šílená bouřka. - Jo, vím o ní.
Vím, dokonce počasí je tu lepší. Perfektní.
Jak to myslíš, že je lepší?
- Hammonde, vážně do toho musím jít? - Jo.
Dnes je to podle mne, a tohle je to, co budeme dělat.
A tak, abych ukázal jaký jsem sporťák,
Přinutil jsem se.
Ach, dobrý Bože!
Ach! To bolelo.
Takže, nepohodlí...
Ach! To je prostě hrozné!
Nebezpečí.
Trápení, zima.
Plazím se 30 km/h.
Ach ne! Zatraceně...
Právě jsem dostal hnědou sprchu. (narážka na průjem)
To byla opravdu poslední kapka.
A pak se ukázalo, že nebyla.
Takže už to máme v ruce, naučili jsme se trať, jo?
Čas pro měřená kola.
- Cože? - No pojedeme teď měřená kola,
to uděláme. Hádám, že když každý zajede tak 10
tak pak zjistíme, jak konzistentní jsme
a můžeme pilovat sekundy dolů, jo?
Zítra budeš jíst
jezevcovo levé varle.
A tak navzdory zdravému rozumu,
jsme se vrátili zpět na trať.
Měřená kola, takže je nyní důležité
být prostě dost odvážný a držet si výkon.
Jaký mají měřená kola smysl?
Má o 80 koní víc... Ach! ...víc než já.
Je v tom lepší než já.
A má diferenciál s omezenou svorností.
Nic z toho já nemám.
takže když jedu do zatáčky, jedno kolo se točí a to je asi tak všechno.
Ho hoo! Bože, je to skvělý pocit, když se to člověku povede.
Panečku!
Ach! Můj ty....!
Byl by...
Ach tady jede, vidím jeho vybělené zuby.
Výborně, předjetí při etapě rallye. To je zajímavé.
Ach, předjíždí!
Ale ne! Odporný malý Brummie (z Birminghamu) se přehnal kolem!
A-ha! Mám tě!
Ach, udělal to.. Ach, jen všechno
ještě víc zhoršil, nic teď nevidím.
Zablácené brýle.
Každičkou kost v jeho rozkroku, to je to, co budu lámat.
Pane jo!
Brzy se počasí natolik zhoršilo,
že ani Hammond neviděl kam jede.
Do prdele! Do prdele! Ach!
Takže navrhnul, že zastavíme na jeden z jeho speciálních rallye obědů.
Mmm. OK, strkej dovnitř.
- Vážně? - Mmm-hmm.
Protože tahle část Francie je pověstná svými hot-dogy.
Je tam francouzská hořčice.
- Jo... - Počkej.
Co?
Víš, co je v těch párcích, nebo ne?
- Párek. - Prasečí nehty,
řasy...
Drž hubu a užij si to. A zatímco si to budeš užívat, mám tu naše časy.
Já jsem okolo 1:16, 1:13 zhruba tak nějak.
- Mmm-hmm. - Ty máš 1:53, 1:46...
Mám hlínu v uších!
1:35, 1:40... V podstatě nám to ukazuje, že já jsem
v tomhle jasně lepší než ty.
- Uzavřeme obchod. - Jaký?
Zajedeme ještě jedno kolo.
Kolo všechno nebo nic.
Když budu rychlejší, okamžitě odjedeme.
- Když budeš rychlejší než já? - Ano.
Dobrá, když budu rychlejší já, budeme pokračovat až do setmění.
- Souhlasíš? - Mmm-hmm.
- Opravdu? - Mmm-hmm.
Dobrá.
Já jel první.
A jedeme.
Právě teď ho nechci jen porazit, chci ho ponížit.
Ano! To bylo správné.
Pane jo!
To byla ale hluboká bažina.
Příroda se k nám teď připojuje.
Je to prostě epicky dobrá zábava.
Dobře Jeremy, myslím, že když zajedeš méně než minutu delší čas, než já,
budu ohromený. Nemáš šanci.
Pln odhodlání
jsem se seřadil s BMW na startu.
Tak jo, tohle vyhraju
a pak s tím můžeme přestat.
To je... Ach! Počkat.
Ano!
Co vy na to?
Pěkně opatrně. Ano!
Ano!
Bohové jsou na mé straně.
To bude zatraceně dobré kolo!
Pak jsme se sešli pro zjištění, jak jsme si vedli.
Richarde Hammonde, máš to za jednu minutu, 17,3.
- Není to moje nejrychlejší, ale není špatné. - No, nejeli jsme letmý start.
No ano, samozřejmě. Ano, pokračuj.
- Já, 28 sekund... - Ano?
Minuta kolik?
28 sekund.
Kde jsi srazil minutu na...
- Chci říci... - Ultimativní závodní stroj.
BMW Z4.
Vážně?
Okamžitě jsem odjel.
A vyrazil na 560 km dlouhou cestu do Pau
s Aston Martinem V12.
Zatímco Hammond se nacházel v brouku od Volkswagenu
a jako vždy si stěžoval.
Jeho podvádění se vymyká kontrole.
Nemá smysl nic podnikat, když si pak půjčí Stiga
nebo zkrátí zatáčku, což je podle mne jediné vysvětlení toho, co se tam událo.
Musela to být pořádná zkratka, ani pořádně podvádět neumí!
Uznávám, že moje zkratka byla trochu větší.
A čas byl tak trochu nepravděpodobný. Ale koukněte,
počasí se zlepšuje a teď sedím v Aston Martinu Vanquish.
Je to opravdu nádherné auto.
Doposud nejlepší Aston, a to o hodně.
Je to směs hardcore DBS
a mírně měkčího Virage.
Je prostě ohromný.
A teď vás přepojím na Richarda Hammonda,
který se vám pokusí vysvětlit, čím je Porsche 911,
které řídí, úplně jiné
oproti všem ostatním 911 co kdy byly.
Jak může pořád omílat to, že 911 jsou všechny stejné?
Dovolte mi projít rozsah Aston Martinu.
Vantage V8, V12 Vantage,
DB9, DBS, Virage, tamto,
všechny jsou úplně stejné.
Aston Martin vymyslel design,
řekli si: "No, to vypadá pěkně."
"Nazveme ho spousty jmen a tak ho koupí víc lidí."
Je to prostě další kus.
C2, C2S, C4, C4S (Citroeny)
GT2, GT3, Turbo, 997, 996, 993... (Porsche)
Nová 911 se jmenuje 991,
je delší a širší než ta předchozí 911.
Má nový motor, novou převodovku, nový interiér a nové řízení.
Což je kritický bod, poprvé je řízení
elektrické oproti čistě hydraulickému.
Akorát, když jsem se dostával do nálady,
Jeremy opět zastavil.
Co zase?
No říkal jsem si, že by byl dobrý nápad, když zítra budeme v Pau,
znovu se seznámit s konceptem
ježdění pod vlivem tření.
Nemám rád tření.
Pau, kámo. Jde o Pau.
Tam jezdí od roku 1901.
Jezdil tam Fangio,
Jim Clark, Jackie Stewart. Je to důležité.
Je to... Betlém každého motoristického nadšence.
A co to má co dělat s tímhle?
Musíme být na zápas fit.
A až zítra přijedeme do Pau...
- Budeme toho hodni. - Mmm-hmm.
Okamžitě jsem byl velmi šťastný.
Žádná mokrá trať, žádné bahno,
žádný déšť, žádný záškrt.
Je to těsná a klikatá malá trať.
Dobře, proměníme Aston
z cestovního vozu na něco více závodního.
Zmáčkneme tohle tlačítko, to zpevní odpružení,
a pak zmáčkneme tohle, S, myslím, že to znamená "směšný".
Protože když ho zmáčknete... Připraveni?
Celým autem projede: "Co prosím?" Je to jako říct psovi "volno!".
"Opravdu? Volno?"
Má stejný výchozí motor jako původní Vanquish.
A v té době byl srovnatelný s Ferrari 550
nebo 575.
Od té doby se Ferrari posunulo, teď jsou u F12.
Tady ani není dvouspojková převodovka.
Je to stará sedmistupňová "břečkomatická".
Každý stupeň přináší starší komorník.
"Rád bych teď trojku, Alfréde." "Jistě pane, odběhnu"
"a hned ji přinesu. Myslím, že je ve spíži."
"Tady je pane."
Tohle je krásné na silnici, nikoliv zde.
Je tak trochu archou.
Moc hezkou archou.
Ale když ji posadíte do zatáčky na okruhu...
poznáte, že pod kapotou z uhlíkových vláken
je všechno trochu zastaralé.
Ne, že by bylo moc špatného na stáří, jak vidíte.
Mezitím, hodně vzadu...
si Hammond liboval v přilnavosti nové 911.
Bože, ta je usazená.
Stále plochý šestiválec 3,8 l,
stále je vzadu, stále kompaktní.
Velký problém je ale to elektrické řízení.
Nekomunikuje se mnou. Ne... Mělo by mi říkat všechno
tím, že půjde jemněji při záběru předku.
Znamenalo by to, že se kola můžou lépe pohybovat
než je tomu v běžném autě.
A o tom by mi měl volant říkat,
právě to znamená, že se jedná o 911
a ne Audi R8 nebo Jaguar.
Je z něj pocit jako z 911?
Myslím, že ne.
A pro Pau chci něco, co bude víc 911.
A mám velmi dobrou představu, co by to mělo být
Budu používat tohle,
zbrusu nové Porsche 991 GT3.
Zoufale se těším na jeho řízení.
Je lehčí, nižší, rychlejší.
To je můj jednorožec,
moje Helena.
Zaměřené na okruhy možná GT3 je,
ale v Pau nebude soupeřem mojí volbě.
Jednomístnému BAC Mono.
Jedno z nejrychlejších aut na našem Top Gear okruhu.
Zjednodušená čistota, lehké, hbité, vyvážené.
Perfektní.
Když se pánové pustili do příprav našich aut na velký den...
přemítali jsme o všech lodích a motorkách a autech,
které jsme použili na naší cestě.
- Hammonde!
A snažili jsme se vybrat, které se nám líbilo nejvíc.
Líbila se mi malá Fiesta ST, Opravdu.
Vlastně se mi líbilo řízení Fordu T, i když to bylo šílené.
Užil jsem si Ducati.
Ale z nějakého důvodu mi zůstalo Ferrari F12.
Říkal jsem si, že má vzezření a dramatičnost a je tak rychlé!
Nebral bych SLS, protože je to na každodenní používání moc.
Golf GTI prostě nestačí -
- zatímco Bugatti Veyron, je podle mne zase na druhém konci stupnice.
Příliš. Bentley...
No, je to skvělé auto, ale... Už jsem přišel na to, které bych chtěl.
Rivu Aquaramu. (cena cca 20 milionů Kč)
- To je tvoje nejoblíbenější auto? - Ano.
Tu bych používal každý den. Musel bych se přestěhovat.
S tímto rozhodnutím jsme nastoupili do našich cestovních aut
na poslední přiblížení k Pau.
To co bylo před námi v nás vzbuzovalo nadšení,
takové nadšení, že jsme celý štáb nechali daleko vzadu.
A když nás konečně dohonili, byl tu tak trochu problém..
Myslíte pasy?
Ach, ano.
Francouzský policista a paní policista
trvali na tom, že jim musíme odevzdat veškeré naše peníze.
A pak po celkem dlouhém rozhovoru,
rozhodli, že nejlepší bude když už ve Francii nebudeme řídit.
Jo, OK.
A s touto peckou je čas skončit.
Díky moc za pozornost, na shledanou.
Jsi úplnej blbec!
Nechci jet Peugeotem nebo Polem.
Nebo tímhle Vauxhallem Zafira.
Můžeš si vybírat, když jsi stopař?
Doufám že ano. Výběr je veliký.
Nechci jet tímhle Citroenem.